Справа №760/10864/25
Провадження №2/760/1680/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» травня 2026 року м. Київ 

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Тесленко І. О.,
за участю секретаря судового засідання Бережної С.П., Бебешка Д.С., Верганівського Б.І.,
представника відповідача    ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:
у квітні 2025 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - Кудіна А. В., з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 08 жовтня 2023р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 4947487. Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування набанківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо Позикодавця та його: послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (п.п. 5.1. п. 5 Договору позики). А також погодився, що до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку (на умовах повернення позики в кінці строку позики), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі, (п.п. 5.3. п. 5 Договору позики). Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641,644 ЦПК України на укладення договору позики та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики; та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до п. 20 Договору позики Цей Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного, підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України:«Про електронну комерцію». Згідно з п. 24 Договору позики, Договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 ЦК України. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА; КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1. Договору факторингу, згідно; умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 є невід`ємною частиною Договору. Згідно п.1.2 Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості: до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу|№ 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 19350 грн., з яких: - 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 14350 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до Відповідача. Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором позики № 4947487 в розмірі 19350 грн., з яких: - 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 14350 грн. - сума заборгованості за відсотками. 13 лютого 2024р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено Договір Позики № 79745396. Згідно з п.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми позики. Підписанням цього Договору позики Відповідач підтверджує він ознайомився на сайті з повного інформацією щодо Позикодавця та його послуги, що передбачена ст.12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових, послуг», (п.п. 5.1. п. 5 Договору позики). А також погодився, що до моменту підписання Договору позики вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі. (п.п. 5.3. п. 5 Договору позики). Статтею 1047 ЦК України передбачено, що Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа. - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до п. 20 Договору позики Цей Договір укладений у вигляді і електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 24 Договору позики, Договір укладений на взаємовигідних умовах, на принципах ст.ст. 6, 627 ЦК України. 14.06.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬШСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п.1.1. Договору факторингу, згідно і умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плату за Позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку №1 є невід`ємною частиною Договору. Згідно п.1.2 Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно п.9.1 Договору факторингу, зі змінами та доповненнями відповідно до Додаткової угоди №7 від 13 червня 2022 р, даний Договір є дійсним протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна зі сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до закінчення строку дії договору, даний Договір автоматично пролонгується на кожен наступний рік. Відповідно до Реєстру боржників №32 від 25.09.2024 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16973.18 грн., з яких: - 4900.46 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 12072.72 грн. - сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам Договору позики, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до Відповідача. Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором позики № 79745396 в розмірі 16973.18 грн., з яких: - 4900.46 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 12072.72 грн. - сума заборгованості за відсотками. 30 липня 2024р. між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 34181-07/2024. Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, що відтворений шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, який зазначений п. 8 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін. Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ,ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору. Підписанням Кредитного договору Відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма умовами Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ», які розміщені на веб-сайті Товариства; Приймаючи умови Кредитного договору, Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил. Ці правила є публічною пропозицією у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. 19.11.2024 між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ ІЗ ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу № 191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати; грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до Реєстру боржників; від 19.11.2024 до Договору факторингу № 191124/2 від 19.11.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 12525 грн., з яких: - 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 5055 грн. - сума заборгованості за процентами; - 4470 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до Відповідача, а саме з 19.11.2024 Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 34181-07/2024 в розмірі 12525 грн., з яких: - 3000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 5055 грн. - сума заборгованості за процентами; - 4470 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями. З врахуванням наведеного просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» суму заборгованості: за Договором позики № 4947487 в розмірі 19 350,00 грн., з яких: - 5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 14 350,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; за Договором позики № 79745396 в розмірі 16 973,18 грн., з яких: - 4 900,46 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 12 072,72 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 0,00 грн. - сума заборгованості по процентам за понадстрокове користування Позикою; - 0,00 грн. - сума заборгованості за пенею; за Кредитним договором № 34181-07/2024 в розмірі 12 525,00 грн., з яких: - 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 5 055,00 грн. - сума заборгованості за процентами; - 4 470,00 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями.
22 квітня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 22 квітня 2025 року.
Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Остання відповідь на запити надійшла до суду 10 червня 2025 року.
У період з 02 червня 2025 року по 18 червня 2025 року суддя перебувала у відпустці, тому питання про відкриття провадження судом не вирішувалось.
Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 20 червня 2025 року, справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.
20 жовтня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтований наступним. Позивач посилається на наступні договори: №4947487 від 08.10.2023 (з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»), який містить такі умови: Сума позики - 5 000,00 грн.; Строк позики - 30 днів; Процентна ставка - 17,71% за перший день, 3,00% з другого дня. Позивач посилається на договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо переходу права вимоги стосовно договору №4947487 від 08.10.2023. №79745396 від 13.02.2024 (з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»), який містить такі умови: Сума кредиту - 5 200,00 грн.; Строк позики - 30 днів; Процентна ставка - 2,5%. Позивач посилається на договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо переходу права вимоги стосовно договору №79745396 від 13.02.2024. №34181-07/2024 від 30.07.2024 (з ТОВ «АВАНС КРЕДИТ»), який містить такі умови: Сума позики - 3 000,00 грн.; Строк позики - 120 днів; Процентна ставка - 1,50% (стандартна). Позивач посилається на договір факторингу №191124/2 від 19.11.2024, укладений між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо переходу права вимоги стосовно договору №34181-07/2024 від 30.07.2024. В своїй позовній заяві позивач просив стягнути заборгованість з ОСОБА_1 за Договором позики №4947487 від 08.10.2023 в розмірі 19 350,00 грн., з яких: -5 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -14 350,00 грн. - сума заборгованості за відсотками, за Договором позики №79745396 від 13.02.2024 в розмірі 16 973,18 грн., з яких: -4 900,46 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; -12 072,72 грн. - сума заборгованості за відсотками, за Договором №34181-07/2024 від 30.07.2024 в розмірі 12 525,00 грн., з яких: - 3 000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; - 5 055,00 грн. - сума заборгованості за відсотками; - 4 470,00 грн. - сума заборгованості за штрафними санкціями. Всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі: 48 848,18 грн. Відповідач зі змістом позовної заяви Позивача не погоджується, вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Щодо долучених кредитних договорів: Позивачем не надано доказів надіслання кредитодавцем та отримання Відповідачем листів на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлень щодо зазначеного договору, здійснення Відповідачем входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. Позивачем не надано жодного доказу направлення ідентифікатора Відповідачеві за кожним договором (наприклад довідки від мобільного оператора), не надано доказів використання Відповідачем цього ідентифікатора. Відтак, матеріали справи не містять належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження волевиявлення Відповідача на укладення договорів позики. Також зазначали, що Позивачем не надано доказів приєднання Відповідача до Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «АВАНС КРЕДИТ», а тому самі по собі такі Правила не можуть оцінюватись судом як договір приєднання та породжувати передбаченими цими правилами права і обов`язки для Відповідача. Надані Позивачем Правила надання коштів, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком (фінансовою установою) додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 вказала, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим кредитодавцем в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Правила у будь-якій редакції, що найбільш сприятлива для задоволення позову. Відтак, надані Позивачем Правила не є належним доказом по справі та не можуть бути прийняті до уваги судом під час розгляду справи по суті. Так само не є належним доказом укладення кредитного договору наданий Позивачем Паспорт споживчого кредиту до договору №34181-07/2024 від 30.07.2024, з огляду на наступне. У наданому Паспорті споживчого кредиту зазначено, що інформація щодо обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними та базуються на обраних споживачем умовах кредитування, викладених вище, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишатиметься дійсним протягом погодженого строку, а кредитодавець і споживач виконують свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі. Так само, у вказаному Паспорті споживчого кредиту вказано що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Отже, зазначений Паспорт споживчого містить узагальнену інформацію про умови кредитування та є лише інформаційною довідкою для споживача про умови кредитування, з якими банк (фінансова установа) зобов`язаний його ознайомити для прийняття споживачем усвідомленого рішення про наступне укладення кредитного договору. Відтак, з наданих Позивачем документів не вбачається можливим встановити наявність волевиявлення Відповідача щодо укладення договорів №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024, №34181-07/2024 від 30.07.2024 та підписання їх електронними підписами, зокрема шляхом використання одноразових ідентифікаторів, оскільки відповідні докази відсутні, всі додані до заяви документи складені заявником одноособово. Щодо неналежних документів наданих до позовної заяви: Позивачем не надано жодних первинних документів на підтвердження заявленої заборгованості за договорами №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024, №34181-07/2024 від 30.07.2024. Доказуванню в межах цієї цивільної справи підлягає саме факт передання коштів кредитодавцем, саме Відповідачу, саме у зв`язку з виконанням укладених кредитних договорів. Доказами, які можуть підтвердити факт надання Первісним кредитором і отримання Відповідачем кредитних коштів і, як наслідок, наявність або відсутність заборгованості, її розмір, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України», оскільки лише первинні документи містять відомості про операцію: найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/ від імені якого/якої складений документ; зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру. В свою чергу, розрахунки заборгованості, на які посилається Позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані банком в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу. Вказані розрахунки заборгованості містять лише суму заборгованості (незмінну) та не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитних договорів, сум погашення заборгованості (в разі наявності та за умови їх належного підтвердження), які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Таким чином, будь-які твердження Позивача стосовно розміру заборгованості, погашення її (в разі наявності) мають бути підтверджені належними доказами. Звертали увагу, що жодного детального розрахунку заборгованості, складеного Первісним кредитором, Позивач не надав до суду. Надані Позивачем документи розрахунку кредитної заборгованості не підтверджені належними, в розумінні чинного законодавства, доказами, оскільки наявність або відсутність указаної Позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Відповідно до наданих розрахунків взагалі неможливо встановити дійсний розмір заборгованості Відповідача, періоди та відсоткову ставку, за які така заборгованість була нарахована. Розрахунки є виключно внутрішніми документами фінансової установи, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Зокрема, розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування заборгованості та її розміру. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Жодних належних доказів, які підтверджують видачу кредитних коштів позичальнику (первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність») за кредитними договорами від Первісного кредитора до позовної заяви долучено не було. Отже, жодних доказів на підтвердження отримання Відповідачем грошових коштів за договорами №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024, №34181-07/2024 від 30.07.2024, Позивач, всупереч вимог ст. 81, 83, 177 ЦПК України, не надав. Відповідно до практики Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постановах від 20.11.2019 року у справі №761/22099/16-ц; від 19.03.2020 року у справі №359/4206/16- ц; від 17.06.2020 року у справі №136/1187/16-ц; від 15.07.2020 року у справі №514/259/16-ц, відсутність розрахунку заборгованості є підставою для відмови в задоволенні позову. За умови відсутності відповідних доказів неможливо зробити висновок про належність, достовірність та достатність розрахунку позову, який є одностороннім документом Позивача та не був погоджений з Відповідачем. Оскільки Позивачем не надано доказів на підтвердження розміру наданих Відповідачеві кредиту, тому, відповідно, перевірити розмір нарахованої суми боргу, процентів не є можливим. Отже, на обґрунтування заявлених позовних вимог, Позивачем надані копія кредитного договору, складений ним розрахунок заборгованості за цим договором, які, за умови відсутності інших доказів у справі, а саме, первинних документів, оформлених відповідно до вимог статті 9 Закону України ''Про бухгалтерський облік та фінансову звітність'' та Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» (виписки з особового рахунку клієнта та ін.), не можуть бути оцінені судом як належні і достатні докази в підтвердження факту наявності заборгованості у Відповідача та її розміру. З огляду на наведене, Позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, що підтверджують заявлені ним вимоги, і у суду немає правових підстав для задоволення позовних вимог Позивача. Щодо неналежних доказів відступлення прав вимоги за договорами: Позивач посилається на наступний договір факторингу: №14/06/21 від 14.06.2021, укладеним між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо переходу права вимоги стосовно договорів №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024. Водночас цей договір не містить інформації про кредитні договори, за якими передається право вимоги, не містить даних про особу-боржника, відомостей щодо суми заборгованості та інші необхідні відомості для такого виду договорів. Договір факторингу є рамковим, в його тексті не визначено, які саме права вимоги передаються/відступаються на користь нового кредитора. У відповідності до п. 1.1. якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Згідно з п. 1.2 договору факторингу перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до розділу 3 «Порядок розрахунків» договору факторингу загальна сума прав вимоги, що відступається за відповідним реєстром боржників, ціна продажу та одинична ціна визначаються в додаткових угодах до цього договору окремо для кожного реєстру боржників і вказується в таких реєстрах боржників. Зі змісту Акту прийому-передачі Реєстру боржників № 19 від «27» лютого 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від «14» червня 2021 року вбачається, що сторони уклали даний Акт про те, що на виконання п. 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від «14» червня 2021 року, укладеного між Клієнтом та Фактором, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників № 19 від «27» лютого 2024 року кількістю 8053, після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу № 14/06/21 від «14» червня 2021, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до Реєстру боржників № 19 від «27» лютого 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №4947487 в загальній сумі заборгованості - 19 350,00 гривень. Зі змісту Акту прийому-передачі Реєстру боржників № 32 від «25» вересня 2024 року за договором факторингу № 14/06/21 від «14» червня 2021 року вбачається, що сторони уклали даний Акт про те, що на виконання п. 1.2. договору факторингу № 14/06/21 від «14» червня 2021 року, укладеного між Клієнтом та Фактором, Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр боржників № 32 від «25» вересня 2024 року кількістю, після чого, з урахуванням пункту 1.2. Договору факторингу № 14/06/21 від «14» червня 2021, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до Реєстру боржників № 32 від «25» вересня 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» право вимоги до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за договором позики №79745396 в загальній сумі заборгованості - 16 973,18 гривень. Надані документи фактично не є витягом з реєстру боржників, оскільки є аркушем паперу, на якому Позивач надрукував певну інформацію, яка, на його думку, відповідає інформації, наявній в реєстрі боржників, що є додатком до договору факторингу. Вказані витяги не є належним чином засвідченою копією оригінального реєстру боржників, який має бути підписаним обома сторонами правочину. Водночас за умовою зазначеного договору факторингу, клієнт зобов`язаний відступити фактору права вимоги, які зазначені у відповідному Реєстрі боржників. Однак такого реєстру боржників чи належно оформленого витягу з нього Позивач до суду разом з позовною заявою не надав. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20). Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (пункт 132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, пункт 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 серпня 2023 року у справі № 910/19199/21 ). З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/33403/17 від 22 квітня 2021 року. Таким чином, згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Договори позики №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024 укладені з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» через роки після укладення договору факторингу (14.06.2021), який був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Позивачем. Отже, право вимоги до ОСОБА_2 у Позивача не існувало на момент укладення договору факторингу, хоча як право майбутньої вимоги на момент укладення договору могло би бути визначеним. Однак, жодної визначеної вимоги у ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо ОСОБА_3 на момент укладення договору факторингу від 14 червня 2021 року не було, та сторони не могли передбачити, що 08.10.2023 та 13.02.2024 будуть укладені договори позики №4947487 та №79745396 з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Також Позивач посилається на договір факторингу №191124/2 від 19.11.2024, укладений між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» щодо переходу права вимоги стосовно договору №34181-07/2024 від 30.07.2024. Позивач надав Реєстр боржників до Договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024, однак цей документ не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» до Позивача права вимоги за кредитним договором №34181-07/2024 від 30.07.2024, зважаючи на те, що у цьому документі так само зазначені лише номер і дата кредитного договору, прізвище позичальника та сума боргу, але не вказано, станом на яку дату нараховано заборгованість, залишок заборгованості на початок та кінець кожного періоду, всі суми коштів, що сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості, напрямки та підстави їх нарахування та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інше) передавались новому кредитору, як це передбачено ч. 1 ст. 517 ЦК України. Так само долучений Реєстр Боржників не є копією оригінального Реєстру Боржників, який повинен бути підписаним обома сторонами правочину. Усі вищезазначені договори факторингу є рамковими, в їх тексті не визначено, які саме права вимоги передаються/відступаються на користь нового кредитора. Отже, надані вищевказані документи не є належними доказами наявності заборгованості, що відповідно до вимог цивільного процесуального закону не встановлює реальне виконання чи невиконання кредитного договору боржником/відповідачем. Вказані документи є такими, що створені Первісним кредитором та Позивачем, а в подальшому наступними Клієнтами та Факторами за вищезгаданими договорами факторингу, а тому зазначена у них інформація, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони складені, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає Позивач. Також у матеріалах справи відсутнє повідомлення про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором будь-яке підтвердження про направлення Відповідачу такого повідомлення за договорами факторингу, а також підтвердження отримання Відповідачем такого повідомлення. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-979цс15. Згідно зі сталою практикою Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12). Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 в справі №6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі N 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 в справі №194/1126/18. Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 916/2040/20). Враховуючи те, що Позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» не доведено належними та допустимими доказами перехід права грошової вимоги за договорами №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024, №34181-07/2024 від 30.07.2024, що в свою чергу свідчить про відсутність такого права вимоги у Позивача, то слід дійти висновку, що в позові ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики/кредиту слід відмовити повністю. Позивач пред`явив вимогу про стягнення боргу з ОСОБА_1 за договорами №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024, №34181-07/2024 від 30.07.2024. Проте, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис на договорах належить саме Відповідачу. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування коштів Відповідачу згідно вказаних спірних договорів. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеними кредитними договорами та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України» (виписки з особового рахунку клієнта та ін.). Таким чином, надані Позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними доказами, оскільки наявність або відсутність указаної Позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Позивачем не доведено достатніми доказами те, що він є законним правонаступником стягувача за договорами позики №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024, оскільки у Позивача не існувало право вимоги до ОСОБА_1 на момент укладення договору факторингу. Договір факторингу укладений раніше договорів позики №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024. Договір факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» не містить жодних положень щодо передачі прав вимоги, які виникнуть у майбутньому. №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024, №34181-07/2024 від 30.07.2024. Також Позивач посилається на договір факторингу №191124/2 від 19.11.2024, укладений між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», щодо переходу права вимоги стосовно договору №34181-07/2024 від 30.07.2024, однак Позивач не надає доказів переходу права вимоги за вказаним договором факторингу. Таким чином, ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним позивачем у спірних правовідносинах, оскільки товариство не набуло права вимагати від Відповідача, ОСОБА_1 , сплати заборгованості за договорами №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024, №34181-07/2024 від 30.07.2024. Саме на Позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Враховуючи викладене, позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки відсутні належні, допустимі та достатні докази, що підтверджують належний перехід права вимоги за спірними договорами до ТОВ «ФК «ЄАПБ», а також докази, що підтверджують отримання Відповідачем кредитних коштів, користування ними.
30 жовтня 2025 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив яка обґрунтована наступним. ТОВ «ФК «ЄАПБ» детально ознайомившись з відзивом Відповідача, вважав його безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне: Як зазначалося раніше в позовній заяві, 08 жовтня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Відповідачем було укладено Договір Позики №4947487, який підписано одноразовим ідентифікатором KyrPPoH983. 13 лютого 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та Відповідачем було укладено Договір Позики №79745396, який підписано одноразовим ідентифікатором 58216. 30 липня 2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВАНС КРЕДИТ» та Відповідачем було укладено кредитний договір №34181-07/2024, який підписано одноразовим ідентифікатором W2810. З матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті Первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого Первісний кредитор надіслав Позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання Кредитного договору. Верифікація та ідентифікація Позичальника здійснюється через ІТС Первісного кредитора. Кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Первісного кредитора (ІТС Первісного кредитора) та доступний, зокрема, через сайт Первісного кредитора та\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Саме у Договорі оферти Первісним кредитором було чітко визначено, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно саме Відповідач ініціював укладення такого договору, оформивши заявку на сайті Первісного кредитора, підписавши договір з використанням одноразового ідентифікатора. Кредитний договір містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі та строк його повернення, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту. У відповідності до умов Кредитного договору, його підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення договору в електронній формі, на погоджених умовах шляхом підписання Кредитного договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами, які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Зазначали, що для укладення Кредитного договору в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті Первісного кредитора Позичальником власноруч! Таким чином, Кредитний договір підписаний Відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, а тому укладання між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення на мобільний телефон, без здійснення входу на сайт Первісного кредитора за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету Кредитний договір між Відповідачем та Первісним кредитором не був би укладений. Доказів протилежного відзив на позовну заяву не містить. З чого слідує, що не спростування Відповідачем презумпції правомірності Кредитного договору - всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення Кредитного договору, підлягають виконанню. Також, виходячи з постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.01.2019 у справі № 526/405/13 - факт не вчинення жодних дій, щодо розірвання Кредитного договору, або визнання його не дійсним тривалий час, а також користуванням кредитними коштами та сплати Відповідачем в рахунок часткового погашення заборгованості за Кредитним договором - є нічим іншим як визнання Кредитного договору такими що укладений з досягненням всіх істотних умов, а також підтвердженням отриманням всіх благ передбачених Кредитним договором. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки Кредитний договір є дійсним та ніким не оскаржений. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту за електронним договором є обов`язковим. Отже, Позивачем доведено факт укладання Відповідачем Кредитного договору в електронній формі та підписання Кредитного договору з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, а Відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань. У контексті електронного правочину, вчинення дій з використанням особистого кабінету, логіну, паролю та/або одноразового ідентифікатора, наданого особі при реєстрації, створює презумпцію того, що ці дії вчинені саме цією особою. Якщо Відповідач заперечує факт власного волевиявлення на укладення кредитного договору в електронній формі або стверджує, що електронний підпис був вчинений не ним, а іншою особою, тягар доведення цих обставин покладається саме на Відповідача відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України. Таким чином, просте заперечення факту авторизації та підписання договору без надання належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність вад волевиявлення або вчинення електронного підпису іншою особою, не є достатньою підставою для спростування презумпції дійсності правочину та вчинення електронного підпису саме Відповідачем. Відповідач не надав жодних доказів несанкціонованого доступу до його особистого кабінету, використання його персональних даних третіми особами чи будь- яких інших обставин, які б свідчили про відсутність його вільної волі на укладення договору або фальсифікацію електронного підпису. Доказів того, що його персональні дані (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів від його Відповідача, останнім суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій Відповідач не звертався, як і не оскаржував правомірність укладених договорів. Щодо перерахування коштів. Відповідно до умов укладених договорів кошти надано Позичальнику в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Позичальником при реєстрації на сайті Первісного кредитора, а саме: НОМЕР_2 . Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Первісного кредитора, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника. Згідно ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність», інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта - є банківською таємницею. Тому, Позивач не має змоги надати суду виписку з особового рахунку, оскільки Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 встановлює основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України, а позивач не є банком України, отже на нього дія Положення не розповсюджується, виписки по особовим рахункам клієнтів не формуються (Постанова Київського апеляційного суду по справі № 381/1311/23 від 25.06.2024) Звертали увагу, що суд при розгляді справи повинен оцінювати сукупно як матеріали справи надані сторонами, так і процесуальну поведінку сторін. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування/отримання кредитних коштів. Також, Відповідач мав право подати до суду власний розрахунок або, згідно ч. 1 ст. 106 ЦПК України, висновок експерта, складений на його замовлення. Тобто, якщо Відповідач не згоден з розрахунками заборгованості, наданими Позивачем чи ставить під сумнів правильність доданого до матеріалів справи Розрахунку заборгованості, він мав право замовити спеціальну експертизу для отримання відповідного висновку з метою подальшої подачі його на розгляд суду, але не скористався даним правом. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Оскільки відповідно до договорів позики та кредитного договору Відповідачем зазначено картку Позичальника № НОМЕР_2 емітовану банком України, вказану особисто Позичальником для перерахування кредитних коштів. Щодо відступлення права вимоги. Реєстр боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, за яким передані (відступлені) права вимоги до Відповідача за договором позики №4947487 від 08 жовтня 2023 року, укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вже після укладення вказаного договору позики та настання строку виконання зобов`язання за ним, що спростовує доводи Відповідача про недоведеність факту переходу прав вимоги ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Таким чином, на підставі Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, позивач одержав від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» право вимоги по заборгованості Відповідача, що підтверджується Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, Актом прийому-передачі Реєстру Боржників №19 за Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, Додатковою угодою №20 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, Витягом з Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Щодо надання повного реєстру боржників, повідомляли, що Реєстр боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 носить в собі зобов`язання про нерозголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, в зв`язку з чим, весь реєстр надати Позивач не може. Але, для повного та об`єктивного дослідження доказів стосовно відступлення права вимоги до відповіді на відзив було долучено завірений належним чином Витяг з Реєстру боржників №19 від 27.02.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та платіжну інструкцію до Додаткової угоди №20 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Реєстр боржників №32 від 25.09.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, за яким передані (відступлені) права вимоги до Відповідача за договором позики №79745396 від 13 лютого 2024 року, укладений між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» вже після укладення вказаного договору позики та настання строку виконання зобов`язання за ним, що спростовує доводи Відповідача про недоведеність факту переходу прав вимоги ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ». Таким чином, на підставі Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, позивач одержав від ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» право вимоги по заборгованості Відповідача, що підтверджується Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, Додатковою угодою №37 від 25.09.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021, Актом прийому-передачі Реєстру Боржників №32 за Договором факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та Витягом з Реєстру боржників №32 від 25.09.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. Щодо надання повного реєстру боржників, повідомляли, що Реєстр боржників №32 від 25.09.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 носить в собі зобов`язання про нерозголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, в зв`язку з чим, весь реєстр надати Позивач не може. Але, для повного та об`єктивного дослідження доказів стосовно відступлення права вимоги до відповіді на відзив долучили завірений належним чином Витяг з Реєстру боржників №32 від 25.09.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 та платіжну інструкцію до Додаткової угоди №37 від 25.09.2024 до Договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021. На підставі Договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024, позивач одержав від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» право вимоги по заборгованості Відповідача, що підтверджується Договором факторингу №191124/2 від 19.11.2024, Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №191124/2 від 19.11.2024, Витягом з Реєстру боржників від 19.11.2024 до Договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024. Щодо надання повного реєстру боржників, повідомляли, що Реєстр боржників від 19.11.2024 до Договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024 носить в собі зобов`язання про нерозголошення відомостей, що становлять комерційну таємницю та конфіденційну інформацію, в зв`язку з чим, весь реєстр надати Позивач не може. Але, для повного та об`єктивного дослідження доказів стосовно відступлення права вимоги до відповіді на відзив долучили завірений належним чином Витяг з Реєстру боржників від 19.11.2024 до Договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024 та платіжну інструкцію до Договору факторингу №191124/2 від 19.11.2024. З врахуванням наведеного просили позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором - задовольнити в повному обсязі.
Крім того у відповіді на відзив містилось клопотання про витребування доказів, яке обґрунтоване наступним. У відповідності до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. Позивачем надано до суду всі наявні документи по кредитних договорах, які були передані позивачу за договорами факторингу. Отже, позивачем вжито всіх залежних від нього заходів, спрямованих на отримання витребованих судом доказів. З метою ґрунтовного, повного та об`єктивного вирішення справи, та те, що відповідно до законодавства ТОВ «ФК «ЄАПБ» не має можливості отримати інформацію про рахунок Відповідача у АТ «ПРИВАТБАНК», просили витребувати необхідні докази та пояснення від АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», а саме: 1. Інформацію щодо наявності у ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткових рахунків відкритих у банку з 07.10.2023 по 19.11.2024. 2. Інформацію щодо належності ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) карткового рахунку № НОМЕР_2 . 3. Виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) за період з 07.10.2023 по 19.11.2024. 4. Інформацію про надходження 08.10.2023 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) грошових коштів в сумі 5000,00 грн. 5. Інформацію про надходження 13.02.2024 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) грошових коштів в сумі 5200,00 грн. 6. Інформацію про надходження 30.07.2024 на картковий рахунок № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) грошових коштів в сумі 3000,00 грн.
04 грудня 2025 року до суду від представника відповідача надійшло заперечення на клопотання яке обґрунтоване наступним. Позивачем не було надано жодного належного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти Відповідачу в розмірах, що передбачені кредитними договорами, а Відповідач ці кошти отримав. Додані до позовної заяви документи із зазначенням неповного номера банківської картки, належність якої не встановлено, не є належним доказом надання Відповідачеві кредитних коштів, оскільки не містять відомостей, що дозволили перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. За вказаних обставин, у зв`язку з недоведенням Позивачем факту перерахування кредитних коштів, а отже і обставин видачі кредитних коштів, з метою доведення виконання умов договору про споживчий кредит, а також фактичного користування Відповідачем кредитними коштами, Позивач звернувся до суду про витребування доказів у фінансової установи, що прямо порушує процесуальні права та інтереси Відповідача. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі ухвалити рішення по справі на користь протилежної сторони. Отже, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком Позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №61-28582ск18. Згідно із ч. 2 ст. 83 ЦПК України, Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно з ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Згідно із ч. 5 ст. 177 ЦПК України, Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Позивач, складаючи та подаючи до суду свою позовну заяву відносно Відповідача, керуючись вищезазначеними нормами законодавства, повинен був одночасно із поданням позовної заяви надати усі відповідні належні докази (в даному випадку - первинні документи), що, в своїй сукупності, доводили б позовні вимоги, засвідчували б факт того, що позикодавцем були перераховані грошові кошти Відповідачу в розмірах, що передбачені кредитними договорами, а Відповідач, в свою чергу, ці кошти отримав. Тобто, Позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. Аналізуючи позовну заяву, можна зробити дійти висновку, що у Позивача відсутні докази, що підтверджують факт перерахування грошових коштів та їх зарахування на картковий рахунок Боржника. Крім того, договорами факторингу має бути чітко вказано про механізм передачі первинних документів бухгалтерського обліку на підтвердження факту перерахування коштів боржникам відповідно до умов кредитних договорів. У зв`язку з цим Позивач мав можливість самостійно отримати та надати судові докази, що стосується кредитного договору, виконання якого є предметом позову. Таким чином, можна зробити висновок, що під час укладання договорів факторингу, Сторонами не було виконано своїх зобов`язань належним чином, а саме - Первісним кредитором не було передано Фактору (Позивачу) належні докази, в розумінні чинного законодавства, на підтвердження факту перерахування грошових коштів Первісним кредитором та їх зарахування на картковий рахунок Боржника. Отже, до Позивача не перейшло від Первісних кредиторів належним чином права вимоги відносно Відповідача за договорами №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024, №34181-07/2024 від 30.07.2024, а відтак Позивач не має жодного права на стягненні на свою користь заборгованості з Відповідача, оскільки є неналежною стороною по даній справі. Таким чином, оскільки Позивач не набув права вимоги за договорами позики/кредиту, то заявляти клопотання про витребування доказів не є доцільним. Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог (статей 12, 81 ЦПК України). Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторін. Тобто, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс. Враховуючи викладене, Позивач не здійснив всіх необхідних дій для отримання інформації для обґрунтування своїх позовних вимог, а тому клопотання Позивача про витребування доказів не підлягає задоволенню, з урахуванням положень цивільного процесуального законодавства, принципу змагальності сторін. Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 126 ЦПК України). Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України). Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк (ч. 4 ст. 127 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Зміст наведених норм свідчить про те, що право сторони на вчинення процесуальних дій (в даному випадку долучення доказів та витребування додаткових) обумовлені наявністю певних обмежень та умов, визначених ЦПК України. Позивач повинен подати докази разом з позовною заявою. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Поряд з цим, представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначені вище докази разом з позовом не подав та не зазначив їх такими, що не можуть бути отриманні позивачем, з клопотанням про їх витребування разом з позовною заявою також не звертався. При цьому, до відповіді на відзив клопотання про поновлення строків подання доказів та їх витребування, у зв`язку з пропуском строків, встановлених ч. 3 ст. 83 ЦПК України та судом, представник Позивача не подавав, з заявою про визнання поважною причину пропуску строку для витребування письмових доказів і приєднання їх до матеріалів справи не звертався. Наслідки пропуску процесуальних строків визначені статтею 126 ЦПК України, згідно якої право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Надаючи оцінку аргументам представника Позивача слід зазначити, що положення ЦПК України спрямовані на забезпечення своєчасності розгляду справ та правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства шляхом встановлення порядку та строків вчинення процесуальних дій, визначення стадій судового процесу, обмеження, в тому числі щодо подання, витребування доказів. Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку позовна заява подана 27.03.2025, клопотання про витребування доказів подано 30.10.2025. При цьому, Позивач не обґрунтував неможливості подання цього клопотання разом з поданням позовної заяви з причин, що не залежали від нього. Тому клопотання представника Позивача про витребування доказів слід залишити без задоволення, у зв`язку з пропущенням встановленого строку на його подання.
04 грудня 2025 року до суду від представника відповідача надійшли додаткові пояснення які обґрунтовані наступним. Щодо відсутності доказів перерахування коштів. Позивач посилається на наступні договори: №4947487 від 08.10.2023; №79745396 від 13.02.2024; №34181-07/2024 від 30.07.2024. Позивачем до позовної заяви, а надалі і у відповіді на відзив не долучено жодних первинних бухгалтерських документів на підтвердження здійснення нарахувань за договорами №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024, №34181-07/2024 від 30.07.2024. У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи вказаних документів, відсутня можливість перевірити як факт наявності заборгованості у Відповідача, так і встановити її розмір. належним доказом щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором/договором позики може бути виписка з особового рахунка, пред`явлена разом з конкретною платіжною інструкцією, яка відображає перерахування кредитних коштів на виконання умов спірного кредитного договору. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зазначено, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. Таким чином, висуваючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, кредитор зобов`язаний довести належними, допустимими, достовірними та, у своїй сукупності і взаємозв`язку, достатніми доказами наявність такої заборгованості, зокрема, факт надання та отримання грошових коштів, а також розмір заборгованості. Надані Позивачем розрахунки кредитної заборгованості не підтверджені належними, в розумінні чинного законодавства, доказами, оскільки наявність або відсутність указаної Позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Розрахунок є виключно внутрішнім документом фінансової установи, підготовленим його працівниками, та відображає односторонню арифметичну калькуляцію позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Зокрема, розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування заборгованості та її розміру. Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №342/180/17 у постанові від 03.07.2019 року зауважила, що розрахунок кредитної заборгованості, не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, оскільки зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення банку. Надані Позивачем документи розрахунку кредитної заборгованості не підтверджені належними, в розумінні чинного законодавства, доказами, оскільки наявність або відсутність указаної Позивачем суми заборгованості має бути підтверджена виключно матеріалами первинної бухгалтерської документації. Таким чином, за наявним розрахунком Позивача без первинних документів неможливо перевірити зазначену позивачем суму заборгованості, як і неможливо перевірити сам факт надання кредитних коштів позичальникові у відповідному розмірі за кожним кредитним договором. Позивачем не надано жодних доказів, які відображають дійсні банківські операції щодо перерахування коштів Позивачем Відповідачу. Отже, доводи Позивача щодо розміру нарахованих сум заборгованості не підтверджені жодними належними доказами, хоча навіть операції в електронному виді можуть та мають бути підтверджені певними доказами, а правових підстав приймати бездоказово позицію Позивача, як апріорі істинну, тільки тому, що Позивачем є кредитна установа, законом не встановлено. Ні виписки з особового рахунку клієнта з конкретною платіжною інструкцією, тобто первинних документів про здійснення між сторонами фінансових операцій, ні розрахунку заборгованості за вказаний період (з відображенням дати та суми отриманих кредитних коштів, їх погашення, нарахування відсотків) Позивачем до позовної заяви надано не було, а тому відсутні докази, що підтверджують факт отримання Відповідачем кредитних коштів, період нарахування процентів, період прострочення платежів. Позивачем не долучено ані виписки з банківського рахунку, ані відповідної платіжної інструкції, ані заявки Відповідача на оформлення кредиту, в якій би могла міститись повна інформація про належний банківський рахунок Відповідачу. Отже достеменно, не спираючись на припущення, за відсутності належних та достатніх доказів, не можливо встановити перерахування коштів Позивача саме Відповідачу. Надані кредитором докази на доведення викладених у позовній заяві обставин та аргументів, як окремо так і у їх сукупності, не відповідають критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, та достеменно не підтверджують здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів саме відповідачу, що саме відповідач отримав кредитні кошти, в подальшому порушив обов`язок із їх повернення, тобто не виконував, або неналежним чином виконував умови оспорюваних кредитних договорів. Позивачем не долучено жодних первинних документів, які би підтверджували перерахування ОСОБА_1 грошових коштів у відповідній сумі, як кредитних, на виконання умов кожного спірного кредитного договору. Жодних первинних документів на підтвердження отримання Відповідачем грошових коштів за договорами №4947487 від 08.10.2023, №79745396 від 13.02.2024, №34181-07/2024 від 30.07.2024, користування Відповідачем кредитними коштами, Позивач, всупереч вимог ст. 81 ЦПК України, разом з позовною заявою не надав. Позивач, складаючи та подаючи до суду свою позовну заяву відносно Відповідача, керуючись вищезазначеними нормами законодавства, повинен був одночасно із поданням позовної заяви надати усі відповідні належні докази (в даному випадку - первинні документи), що, в своїй сукупності, доводили б позовні вимоги, засвідчували б факт того, що Позивачем були перераховані грошові кошти Відповідачу в розмірі, що передбачений кредитним договором, а Відповідач, в свою чергу, ці кошти отримав. Враховуючи викладене, неподання стороною Позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема виписки з рахунку, є підставою для вмотивованого висновку про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, адже зазначені Позивачем обставини ґрунтуються на припущеннях. Жодних платіжних доручень з усіма відкритими цифрами (номер рахунку), який належить ОСОБА_1 , Позивач не надав. Доказів, які б свідчили про виконання Позивачем умов кожного договору по видачі кредитних коштів або доказів перерахунку коштів на картковий рахунок Відповідача Позивачем не надано, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2025 року, клопотання представника позивача про витребування доказів у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - залишено без задоволення.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечуючи щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази.
Представник відповідача в судове засідання з`явився, проти задоволення позову заперечувала. Вказала що позивачем не було надано належних доказів факту підписання та укладення договорів. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази належного перерахування цих коштів, зокрема первинних бухгалтерських документів. Заборгованість за відсотками була нарахована за межами строку кредитування. Також заперечувала стосовно нарахування по штрафних санкціях. Зазначала, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» є неналежним позивачем у справі, позивачем не надано доказів переходу права вимоги, зокрема позивачем не було долучено до матеріалів справи реєстру права вимоги по вказаним кредитним договорам, а долучені витяги з реєстру прав вимоги виконані позивачем тому не можуть бути належним доказом у справі. 
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.
Судом встановлено, що 08 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №4947487 (а.с. 7 - 10).
Судом також досліджено розрахунок заборгованості за договором позики №4947487 від 08 жовтня 2023 року відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним договором складає 19 350,00 грн. (а.с. 18).
При цьому, суд враховує, що зазначений розрахунок складений позивачем та не підтверджений будь - якими первинними документами.
13 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79745396 (а.с. 19 - 22).
Судом також досліджено розрахунок заборгованості за договором позики №79745396 від 13 лютого 2024 року відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним договором складає 16 973,18 грн. (а.с. 27).
При цьому, суд враховує, що зазначений розрахунок складений позивачем та не підтверджений будь - якими первинними документами.
14 червня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 11 - 13).
28 липня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено додаткову угоду № 2 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 14).
13 червня 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено додаткову угоду № 7 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 23).
27 лютого 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено додаткову угоду № 20 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 15).
28 липня 2021 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено додаткову угоду № 37 до договору факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року (а.с. 24).
Позивачем надано до суду також копію витягу з реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 року до кредитного договору №4947487 від 08 жовтня 2023 року (а.с. 17), Акт прийому - передачі боржників до вказаного договору (а.с. 16).
Позивачем також долучено до суду також копію витягу з реєстру боржників № 32 від 25.09.2024 року до кредитного договору №79745396 від 13 лютого 2024 року (а.с. 26), Акт прийому - передачі боржників до вказаного договору (а.с. 25).
При цьому, суд зважає на те, що зазначені акти мають виправлення (приховані дані), а витяги надані виключно за підписом і печаткою позивача. Тож доказів укладання його сторонами договору факторингу надано суду не було.
Крім того, доказів оплати за вказаним договором факторингу, матеріали справи не містять.
30 липня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №34181-07/2024 (а.с. 33 - 37).
Відповідно до паспорту споживчого кредиту сума кредиту становить 3 000,00 грн., строк кредитування: 120 днів, процентна ставка: 1,50% в день, що становить 547,50% річних, тип процентної ставки: фіксована, загальні витрати за кредитом: 5 400,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом становить 8 400,00 грн., реальна річна процентна ставка, відсотків річних 11 188,14% (а.с. 38).
19 листопада 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено Договір факторингу №191124/2, у відповідності до умов якого ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників (а.с. 39 - 41).
Позивачем надано до суду також копію акту прийому - передачі реєстру боржників до вказаного договору (а.с. 42), витяг з реєстру боржників до договору факторингу №191124/2 від 19 листопада 2024 року (а.с. 43).
При цьому, суд зважає на те, що зазначений акт має виправлення (приховані дані), а витяг надано виключно за підписом і печаткою позивача. Тож доказів укладання його сторонами договору факторингу надано суду не було.
Крім того, доказів оплати за вказаним договором факторингу, матеріали справи не містять.
Судом також досліджено розрахунок заборгованості за договором №34181-07/2024 від 30 липня 2024 року відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем за вказаним договором складає 12 525,00 грн. (а.с. 44).
При цьому, суд враховує, що зазначений розрахунок складений позивачем та не підтверджений будь - якими первинними документами.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З огляду на ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 634, 638 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII, визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
У ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Крім того, відповідно до ст. 512, 514, 517 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження заявлених позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» надані кредитні договори, договори факторингу, витяги з Реєстру боржників до договору факторингу, розрахунки заборгованості відповідача за договором.
Проте, зазначені докази жодним чином не підтверджують, яку суму коштів отримав відповідач за укладеними договорами, яка частина тіла кредиту та відсотків за його користування була сплачена, а яка частина не була сплачена стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18) дійшов висновку проте, що банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Виписки з рахунків позичальника можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором, проте вони суду надані не були, в зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення заборгованості з відповідача.
Відтак, жодних належних доказів тих обставин, про які заявляє позивач у позові, матеріали справи не містять.
Розрахунки заборгованості, на які посилається позивач у позові, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належними доказами наявності заборгованості.
Розрахунки заборгованості, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких вони були складені, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Звертаючись до суду з позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄАПБ» зазначало, що 14 червня 2021 року між ним та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» укладено договір факторингу № 14/06/21, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за низкою кредитних договорів, зокрема за договором позики №4947487 від 08 жовтня 2023 року та за договором позики №79745396 від 13 лютого 2024 року, укладеним із відповідачем. Відповідно, ТОВ «ФК «ЄАПБ» вважає себе новим кредитором за вказаним договором.
Однак надана суду копія договору факторингу № 14/06/21 є неповною, оскільки містить лише розділи 1-3, неповний розділ 4, розділи 8-10. Крім того, позивач не надав доказів сплати ціни вимоги, передбаченої у розділі 3 вказаного договору.
Аналогічні обставини встановлені і щодо Договору факторингу № 191124/2 від 19.11.2024 року, за яким позивач посилається на набуття прав вимоги за договором фінансового кредиту №34181-07/2024 від 30 липня 2024 року. Копія договору містить лише розділи 1-3, неповний розділ 9. Доказів фактичної сплати ціни вимоги не надано.
З огляду на вказане, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження фактичного набуття прав кредитора за зазначеними кредитними договорами. Зокрема, не доведено передачу права вимоги у спосіб, визначений договором факторингу, у тому числі не надано доказів сплати ціни вимоги, що є істотною умовою договорів факторингу.
Відтак, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належного правонаступництва та, відповідно, наявності права вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за зазначеними кредитними договорами.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 2 - 13, 76 - 81, 89, 141, 259, 263 - 265, 273, 274, 352, 354 - 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, місто Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, код ЄДРПОУ 35625014;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя І. О. Тесленко