Справа № 635/5838/25 
Провадження № 2/635/2158/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Бобко Т.В.,
секретар судового засідання Загайко Г.Я.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт»,
представники позивача - Балащов Віталій Володимирович, ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
представник відповідача – ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ТОВ «Глобал Спліт», через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд» звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до ОСОБА_2 , яким просить стягнути з останньої суму заборгованості за кредитним договором № 117215/2493175 від 13 листопада 2018 року у розмірі 33416,40 гривень, а також понесені судові витрати у розмірі 2422,40 гривень.
На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 25 вересня 2015 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання банківських послуг № 117215/2493175.
Відповідно до заяви про надання банківської послуги «Кредитна картка» від 13 листопада 2018 року до договору про надання банківських послуг № 117215/2493175 від 25 вересня 2015 року, заявник звернувся до банку з проханням відкрити на підставі договору та заяви поточний (картковий) рахунок та видати йому кредитну картку з встановленим кредитним лімітом на наступних умовах: ПІБ – ОСОБА_2 ; валюта – гривня; розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) – 25000,00 гривень; строк – 24 місяці; процентна ставка (фіксована) – 36% річних; реальна процентна ставка за кредитною лінією, % річних (фіксована) – 36,65%; загальна вартість кредитної лінії – 35011,11 гривень.
29 серпня 2023 року між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «Глобал Спліт» було укладено Договір №4-2023 про відступлення прав вимоги в тому числі і до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 117215/2493175 від 13 листопада 2018 року.
Відповідно до пункту 2.1. договору №4-2023 від 29 серпня 2023 року, у відповідності до умов договору первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору права вимоги до боржників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені договором. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення права вимоги за цим договором не є забезпечувальними відступленнями. Разом з правом вимоги до нового кредитора переходять всі інші права та обов`язки первісного кредитора за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог. Кожен наступний реєстр прав вимог доповнює, а не замінює попередній.
15 вересня 2023 року відбулась передача права вимоги за кредитним договором № 117215/2493175 від 13 листопада 2018 року до ТОВ «Глобал Спліт».
АТ «Креді Агріколь Банк» було направлено повідомлення про відступлення прав вимоги за договором №4-2023 від 29 серпня 2023 року по кредитному договору № 117215/2493175 та вимогу щодо сплати існуючої заборгованості за договором.
Отже, ОСОБА_2 має непогашену заборгованість перед ТОВ «Глобал Спліт» за договором № 117215/2493175 від 13 листопада 2018 року у розмірі 33416,40 гривень, з яких: прострочена заборгованість за основним боргом – 24323,94 гривень, прострочена заборгованість за відсотками – 9092,46 гривень.

Аргументи учасників справи

11 грудня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Блага С.В. звернулась через систему «Електронний суд» з заявою про перегляд заочного рішення та поновлення строку на подання такої заяви.
Щодо позовних вимог позивача у заяві відповідач зазначила таке. Інформація про укладення договору про відкриття карткового рахунку відповідає дійсності, однак відповідач не погоджується з інформацією про наявність заборгованості. Так, 30 серпня 2019 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 4/2493175, за умовами якого останній було надано кредит у розмірі 306 000 гривень. За попередніми умовами укладення зазначеного кредитного договору відповідач повинна була повністю погасити заборгованість за попереднім кредитним договором № 117215/2493175 від 13 листопада 2018 року кредитом, що, за її твердженням, було нею виконано. 

16 березня 2026 року представник відповідач ОСОБА_3 подала письмові пояснення з приводу вимог позивача, в яких зазначила, що надані банком на виконання ухвали суду про витребування доказів документи не є належними, допустимими та достатніми доказами наявності у відповідача заборгованості у заявленому позивачем розмірі. На думку представника відповідача, зазначені документи відображають лише внутрішній бухгалтерський облік банку та рух коштів за рахунками, однак не підтверджують існування непогашеної заборгованості та її остаточного розміру. 
Насамперед це стосується виписки по рахунку приватного клієнта № 140000 2026/0220 за період з 06.11.2018 по 02.09.2022. Із цієї виписки видно, що на початок періоду залишок основного рахунку становив 0,00 грн, встановлена кредитна лінія складала 25 000,00 грн, а протягом тривалого часу здійснювалися як витратні операції, так і численні зарахування коштів і погашення заборгованості, тобто документ підтверджує сам процес руху коштів та внутрішнього обліку банку, але не містить окремого підсумкового реквізиту. Виписка як документ може бути доказом руху коштів, але в тому вигляді, у якому вона подана, вона не містить остаточного сальдо боргу, яке б дозволяло прямо і без припущень встановити, що на дату закінчення періоду відповідачка дійсно залишалася винною банку певну суму. Такі записи самі по собі не доводять ані правову природу кожної складової цієї суми, ані те, що після цих перенесень не було подальших погашень, коригувань, списань або закриття рахунку, ані те, що саме така сума становила остаточний залишок боргу відповідачки перед банком. 
Виписка з рахунку № НОМЕР_1 за період з 02.09.2022 по 15.09.2023 також не підтверджує наявність остаточної заборгованості, а лише відображає переміщення суми 24 323,94 грн між внутрішніми рахунками банку, цей документ не містить жодного запису про те, що саме на кінець періоду борг існував, не містить жодного кінцевого сальдо боргу, а навпаки містить нульовий залишок на кінець. Отже, цей документ підтверджує лише бухгалтерське перенесення облікованої суми на інший рахунок, але не підтверджує остаточний борг відповідачки. Так само виписка з рахунку № НОМЕР_2 за період з 02.09.2022 по 15.09.2023 не містить доказу кінцевої заборгованості, а лише відображає, що сума 24 323,94 грн була винесена на прострочку, після чого 15.09.2023 розщеплена двома обліковими операціями. При цьому і на початок, і на кінець цієї виписки залишок становить 0,00 грн. Така виписка свідчить не про наявність підтвердженого боргу станом на момент звернення до суду, а про те, що банк вивів цю суму зі свого балансового обліку через продаж права вимоги та списання за рахунок резервів. Саме по собі списання банком суми за рахунок резервів не є доказом того, що ця сума є юридично доведеною, беззаперечною і такою, що підлягає стягненню. Аналогічний недолік має і виписка з рахунку № НОМЕР_3 за період з 02.09.2022 по 15.09.2023. 
Усе це свідчить про бухгалтерський механізм обліку відсотків, але не про доведеність того, що саме 9 092,46 грн є належною, остаточною та непогашеною сумою процентів, яка безпосередньо підлягає стягненню. Документ не містить ані окремого підсумкового запису про прострочені проценти на дату позову, ані детального пояснення формули нарахування, ані розкриття умов договору, за якими ці проценти нараховувалися саме після 02.09.2022, ані кінцевого залишку процентної заборгованості на дату звернення до суду. Навпаки, як і в інших виписках, на кінець періоду зазначений нульовий залишок. Отже, всі ці виписки у своїй сукупності лише пояснюють, яким чином у внутрішньому бухгалтерському обліку банку сформувалися дві цифри — 24 323,94 грн і 9 092,46 грн, які згодом були використані позивачем як складові заявленої до стягнення суми. Проте саме по собі арифметичне співпадіння цих внутрішніх банківських показників із розрахунком позивача не є достатнім доказом заборгованості. 
У цій справі предметом доказування є не сам факт того, що банк колись обліковував певні суми на технічних рахунках, а те, що на час звернення до суду існувала непогашена заборгованість відповідачки саме в заявленому позивачем розмірі, і що така сума визначена правильно, відповідно до умов договору та фактичного руху коштів. Надані позивачем документи цю обставину прямо не підтверджують, оскільки не містять чіткого фінального залишку боргу. Вони підтверджують існування певних банківських операцій і внутрішнього обліку, але не в тій частині, в якій позивач намагається використати їх як беззаперечний доказ кінцевої суми боргу. Подані виписки не відповідають на питання, який був остаточний борг на момент подання позову, чи залишався рахунок відкритим, чи не було після облікованих операцій подальших платежів, чи не були суми погашені іншим способом, чи правомірно нараховувалися проценти після винесення заборгованості на прострочку, а також чи відповідає наданий позивачем розрахунок умовам конкретного договору та тарифам банку. Саме тому з цих документів не можна встановити дійсні обставини справи в частині остаточної суми боргу. доказу заборгованості. Надана банком велика виписка по рахунку приватного клієнта є доказом лише в тій частині, що вона підтверджує існування банківських операцій, рух коштів, нарахування, погашення і внутрішні бухгалтерські перенесення. Однак ця виписка не містить кінцевого сальдо, яке б прямо підтверджувало суму боргу, не містить окремого зафіксованого залишку заборгованості станом на кінець періоду, не містить остаточної суми основного боргу та процентів у вигляді підсумкового балансу боржника перед банком. Інші ж подані виписки не усувають цього недоліку, а лише показують подальше бухгалтерське переміщення суми 24 323,94 грн та нарахування 9 092,46 грн відсотків із подальшим списанням і продажем права вимоги. 

12 квітня 2026 року представник позивача ТОВ «Глобал Спліт» Балашов В.В. надав до суду письмові пояснення щодо доводів відповідача, в яких зазначив таке. 
На виконання вимог ухвали суду про витребування доказів АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» подало до суду копії виписок по рахунку відповідача та зазначило, що заборгованість станом на дату відступлення прав кредитора за Договором № 117215/2493175 від 25.09.2015 складала по кредитному ліміту - 24 323.94 грн. та процентам – 9 092.46грн., тобто загальна сума заборгованості станом на 15.09.2023р. становила 33416,40 грн, що повністю збігається із заявленими позовними вимогами. 
Представник позивача заперечив доводи представника відповідача, викладені у письмових поясненнях від 16 березня 2026 року, та зазначив, що твердження про неналежність виписок як доказів є необґрунтованими. При цьому позивач звернув увагу на те, що відповідач не заперечує факту укладення кредитного договору та користування кредитним лімітом, а оспорює виключно розмір заборгованості.
Також представник позивача вказав на непослідовність позиції відповідача, зазначивши, що спочатку відповідач посилалася на повне погашення заборгованості, а в подальшому почала ставити під сумнів достатність наданих банком доказів щодо розміру боргу, що порушує доктрину заборони суперечливої поведінки. 
Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості відповідача є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»: підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. До того ж, відповідно до Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України від 04.07.2018 №75: первинний документ - документ, який містить відомості про операцію. Виписки є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками є належними та допустимими доказами на підтвердження заборгованості за кредитним договором. Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Кожна виписка, яка міститься у матеріалах справи, підготовлена окремо на відсотки, прострочені відсотки, тобто в Виписках з рахунку відображено все, згідно чого можна встановити період нарахування, внесені оплати позичальника та розподіл даних оплат на погашення основного боргу та відсотків. Виписка по рахунку приватного клієнта №140000-2026/0220 з розрахунковим періодом 06.11.2018 по 02.09.2022, яку Позивач надав при подачі позову, а згодом більш розширену версію АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», містить повну інформацію про рух коштів по рахунку, зокрема погашення відсотків, овердрафту, заборгованості, зняття готівки, оплата товарів та послуг, всі перекази по картковому рахунку. Така виписка достовірно підтверджує факт встановлення кредитного ліміту та активне його використання відповідачкою. В кінці розділу «Внутрішньобанківські операції по рахунку» підведено підсумок, згідно якого остаточна основна заборгованість станом на 02.09.2022 становить 24323,94 грн. Виписки з рахунку НОМЕР_1 / НОМЕР_4 містять інформацію про винесення на прострочку заборгованість за Кредитним договором у розмірі 24 323,94 грн та. Виписка з рахунку НОМЕР_2 / НОМЕР_4 містить інформацію про продаж кредитної заборгованості та внутрішньобанківські операції. Виписки з рахунку НОМЕР_3 / НОМЕР_4 та НОМЕР_5 /UAН містять інформацію про порядок нарахування відсотків та винесення їх на прострочку у зв`язку із тим, що відповідачка не вносила оплати в рахунок погашення боргу. Розрахунок заборгованості підсумовує загальну заборгованість, яка деталізовано відображена в виписках з рахунку, відображає залишки по основному боргу, нарахованим процентам, комісіям, штрафам, пеням, нарахування по всім рахункам, всі погашення. Отже, надані позивачем виписки по рахункам та розрахунок заборгованості підтверджують розмір заборгованості по кредиту, та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. 

Рух справи

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 01 серпня 2025 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження у справі за позовом ТОВ «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2025 року позов ТОВ «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_2 на користь «Глобал Спліт» суму заборгованості за кредитним договором № 117215/2493175 від 13 листопада 2018 року у розмірі 33416 (тридцять три тисячі чотириста шістнадцять) гривень 40 (сорок) копійок, яка складається з простроченої заборгованості за основним боргом в розмірі 24323 (двадцять чотири тисячі триста двадцять три) гривні 94 (дев`яносто чотири) копійки та простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 9092 (дев`ять тисяч дев`яносто дві) гривні 46 (сорок шість) копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок..
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 грудня 2025 року поновлено відповідачу пропущений строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, задоволено заяву відповідача про перегляд заочного рішення. Заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 жовтня 2025 року по цивільній справі № 635/5838/2/ за позовом ТОВ «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження призначено в судовому засіданні з викликом сторін.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2026 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 – адвоката Благої С.В. про витребування доказів задоволено частково, витребувано у Харківської міжрегіональної дирекції ПАТ «Креді Агріколь Банк», місцезнаходження: 61003, Харківська область, місто Харків, вулиця Отакара Яроша, будинок № 24-Б:
-копії матеріалів кредитної справи за кредитним договором № 4/2493175 від 30 серпня 2019 року, які містять відомості щодо погашення кредиту за договором № 117215/2493175 від 25 вересня 2015 року, як умови укладення договору № 4/2493175 від 30 серпня 2019 року;
-копії документів у разі їх наявності щодо кредитного № 117215/2493175 від 25 вересня 2015 про внесення платежів, документів щодо повного погашення/закриття заборгованості та закриття рахунку (за наявності), а також будь-яких довідок, листів, повідомлень, внутрішніх облікових документів або інших документів банку, які підтверджують факт та дату погашення/відсутності заборгованості за кредитним договором № 117215/2493175 від 25 вересня 2015 року.
На виконання ухвали Харківського районного суду Харківської області від 12 лютого 2026 року АТ «Креді Агріколь Банк» 20 лютого 2026 року надав суду витребувану інформацію.

Участь у справі сторін та інших учасників справи

Представник позивача ТОВ «Глобал Спліт» Петренко М.О. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених в позові та додаткових письмових поясненнях. 
Відповідач ОСОБА_2 та її представник – адвокат Блага С.В. у судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно і належним чином, представник відповідача Блага С.В. надала до суду заяву, якою просила розглядати справу за її відсутності та відсутності відповідача. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що 25 вересня 2015 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_2 укладений договір про надання банківських послуг № 117215/2493175. Кредитний договір № 117215/2493175 від 25 вересня 2015 року підписаний відповідачем власноручно.
Відповідно до пункту 1 договір про надання банківських послуг, банківська послуга – всі та/або будь-яка з послуг/дій банку, яка замовлена клієнтом та наддається банком клієнту, на підставі договору та заяви, відповідно до умов чинного законодавства України, банківської ліцензії банку, до яких, зокрема належить але не виключно: 1) відкриття та обслуговування поточного (карткового) рахунку у національній та іноземних валютах. Випуск платіжних карток та обслуговування операцій з платіжними картками; та/або 2) відкриття та обслуговування поточних та вкладних рахунків у національній та іноземних валютах; та/або 3) надання в оренду індивідуального сейфа для зберігання цінностей в банку; та/або 4) обслуговування клієнтів через систему «i-Bank»; та/або 5) надання послуги дистанційного обслуговування за допомогою засобів телефонного банкінгу; якщо інше прямо не вказано в договорі.
Відповідно до умов пункту 3.1. договору про надання банківських послуг, правил та заяви про надання банківської послуги, банк надає на вимогу клієнта банківську послугу, а клієнт приймає банківську послугу та зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, що встановлені в договорі та правилах відносно такої банківської послуги, в тому числі своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату за отримані банківські послуги.
Кількість банківських послуг, що надаються за договором, необмежена. Якість банківської послуги відповідає стандартам банку та законодавству. Розмір грошових вимог банку визначається на підставі договору у чітко встановленій сумі або шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановлювати розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії договору.
Відповідно до пункту 3.2 договору про надання банківських послуг, ціною договору є сума грошових коштів, яку клієнт зобов`язаний сплатити банку згідно умов договору що складається з суми плати за банківську послугу.
Відповідно до пункту 3.3. договору про надання банківських послуг, строк дії договору дорівнює визначеному заявою про надання банківських послуги максимальному строку (терміну) для належного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором, за обставинами, що відсутній випадок невиконання умов договору. За обставини наявності випадку невиконання умов договору, договір залишається чинним доти, поки всі зобов`язання сторін за договором не будуть виконані в повному обсязі.
Відповідно до підпункту 3.4 договору про надання банківських послуг, банк здійснює надання банківських послуг за плату, що має сплачуватись клієнтом банку в порядку та на умовах договору та згідно тарифів банку. Залежно від виду банківської послуги видами оплати можуть бути проценти та/або комісійна винагорода, проте цей перелік не є вичерпним і сторонами можуть бути погоджені інші види оплати.
Відповідно до підпункту 4.1. договору про надання банківських послуг, банк здійснює надання кожної банківської послуги клієнту відповідно до заяви про надання банківської послуги, яка кожного разу надається клієнтом банку в письмовому вигляді.
Відповідно до підпункту 6.1. договору про надання банківських послуг, взаємні права і обов`язки банку та клієнта виникають з моменту підписання сторонами договору. Договір є дійсним до припинення всіх боргових зобов`язань шляхом їх повного виконання.
Відповідно до пункту 6.5. договір про надання банківських послуг, шляхом підписання договору клієнт підтверджує, що він в день укладення договору особисто отримав свій примірник договору, з тарифами банку ознайомлений і згодний; умови договору йому зрозумілі; з правилами, що розміщені на офіційному сайті банку, ознайомлений, приймає та погоджується з їх положеннями.
Відповідно до заяви про надання банківської послуги «Кредитна картка» від 13 листопада 2018 року заявник звернувся до банку з проханням відкрити на підставі договору та заяви поточний (картковий) рахунок та видати йому кредитну картку з встановленим кредитним лімітом на наступних умовах: ПІБ особи, на чию користь (на чиє ім`я) відкривається рахунок та емітується картка ОСОБА_2 ; валюта рахунка – гривня; строк договору – безстроковий; розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) 25000,00 гривень, строк 24 місяці; процентна ставка (фіксована) 36% річних; реальна процентна ставка за кредитною лінією 36,65% річних (фіксована).
Відповідно до копії заяви-анкети на відкриття поточного (карткового) рахунку та видачу кредитної карти від 05 листопада 2018 року ОСОБА_2 відкрито поточний (картковий) рахунок у гривні та видано у користування кредитну картку, що підтверджується розпискою від 13 листопада 2018 року.
Відповідно до заяви про зміну умов користування банківською послугою «Кредитна картка» від 29 січня 2020 року сторони домовились внести наступні зміни до договору в частині надання банківської послуги «Кредитна картка»: ПІБ – ОСОБА_2 ; валюта – гривня; строк договору – безстроковий; розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) 25000,00 гривень; строк до 31 січня 2023 року включно; процентна ставка 36% річних (фіксована); реальна процентна ставка за кредитною лінією 49,79% річних; Загальна вартість кредитної лінії 35419,76 гривень; максимальний розмір кредитного ліміту 250000,00 гривень; орієнтовна реальна процентна ставка за кредитною лінією (розрахована виходячи з максимального розміру Кредитного ліміту), % річних 39,22%; орієнтовна загальна вартість кредитної лінії лінією (розрахована виходячи з максимального розміру кредитного ліміту) 368655,07 гривень.
Умови кредитування, серед іншого, відображені й в паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 05 листопада 2018 року. 
Отже, суд висновує, що між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами у письмовій формі та підписаний ними власноручно. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема у АТ «Креді Агріколь Банк» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача – зобов`язання з повернення кредитних коштів. 
Користування відповідачем кредитними коштами підтверджується випискою по рахунку приватного клієнта № 140000-2023/1019 за період з 29 січня 2021 року по 19 жовтня 2023 року, виписками по особовим рахункам НОМЕР_2 / НОМЕР_6 , НОМЕР_3 /UAH, НОМЕР_7 /UAH за період з 02 вересня 2022 року по 15 вересня 2023 року, та випискою по рахунку НОМЕР_8 за період з 06 листопада 2018 року по 02 вересня 2022 року.
Факт укладення 25 вересня 2015 року договору про надання банківських послуг № 117215/2493175, погодження сторонами вищезазначених умов договору щодо строку його дії, розміру кредитної лінії, процентної ставки за користування кредитом, підписання заяви про надання банківської послуги «Кредитна картка» від 13 листопада 2018 року, укладення договору 29 січня 2021 року про зміну умов договору, та отримання відповідачем кредитних коштів, відповідачем не заперечується. 
29 серпня 2023 року між АТ «Креді Агріколь Банк» (первісний кредитор) та ТОВ «Глобал Спліт» (новий кредитор) було укладено договір про відступлення права вимоги №4-2023. За цим договором первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги до боржників за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку і у строки встановлені договором.
Відповідно до підпункту 3.1. договору про відступлення права вимоги, право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з дати підписання ними відповідного реєстру прав вимоги за зразком, наведеним в додатку № 1 до договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що міститься в додатку № 4 до цього договору та зарахування коштів у розмірі ціни договору на рахунок первісного кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей за кредитним договором. Разом з правами вимоги новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
15 вересня 2023 року відбулась передача права вимоги за кредитним договором № 117215/2493175 від 13 листопада 2020 року до ТОВ «Глобал Спліт» відповідно до витягу з додатку №1 до договору про відступлення права вимоги №4-2023 від 29 серпня 2023 року.
Як слідує з витягу з додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги № 4-2023 від 29 серпня 2023 (Реєстр прав вимоги № 1) АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» відступило ТОВ «Глобал Спліт» право вимоги до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 117215/2493175 (644192) від 13 листопада 2018 року у розмірі 33416,40 гривень.
Відповідно до платіжних інструкцій від 18 вересня 2023 року № 150 та № 4884, ТОВ «Глобал Спліт» здійснило оплату за відступлення права вимоги за договором № 4-2023 від 29 березня 2023 року АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у сумі 12944500,00 гривень та 125610,10 гривень.
15 вересня 2023 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» направило ОСОБА_2 повідомлення про відступлення прав вимоги до ТОВ «Глобал Спліт» за договором № 4-2023 від 29 серпня 2023 року і необхідність на виконання умов договору перерахувати кошти в сумі 33416,40 гривень.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 117215/2493175 (644192) від 13 січня 2018 року, станом на 09 липня 2025 року заборгованість відповідача складає 33416,40 гривень, з яких: 24323,94 гривень – прострочена заборгованість за основним боргом; 9092,46 гривень – прострочена заборгованість за відсотками.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
За приписами частин 1, 2 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
За змістом вимог частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом положень частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України заміна кредитодавця у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором.
За змістом статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
З аналізу долучених до матеріалів справи доказів підтверджено факт відступлення права грошової вимоги АТ «Креді Агріколь Банк» до ТОВ «Глобал СПЛІТ» до боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 117215/2493175 від 13 листопада 2018 року.
Відповідно до положень статей 526, 530, 610, частини 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Отже для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
З матеріалів справи слідує, що кредитний договір № 117215/2493175 від 25 вересня 2015 року, додатковий до договору № 117215/2493175 договір про надання банківської послуги «Кредитна картка» від 13 листопада 2018 року, договір від 29 січня 2021 року про зміну умов договору, укладені у спосіб, визначений чинним законодавством України, з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії».
Зазначені обставини відповідачем не заперечуються. 
Доводи позивача на обґрунтування заперечень проти позову зводяться до тверджень про виконання відповідачем у повному обсязі умов кредитного договору та відсутність заборгованості за спірним кредитним договором. 
Зазначені доводи відповідача повністю спростовуються доказами, які були надані позивачем та отримані судом на виконання ухвали суду про витребування доказів. 
Позивачем наданий розгорнутий розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_2 за кредитним договором № 117215/2493175, який містить відомості щодо суми наданих кредитних коштів, сум погашення, сум погашення відсотків, сум погашення строкової заборгованості та її залишків, нарахування відсотків та їх погашення із зазначенням дати здійснення таких банківських операцій. 
Зазначені у розгорнутому розрахунку відомості повністю збігаються із відомостями, які містять виписка по рахунку приватного клієнта № 140000-2023/1019 за період з 29 січня 2021 року по 19 жовтня 2023 року, виписки по особовим рахункам НОМЕР_2 / НОМЕР_6 , НОМЕР_3 / НОМЕР_6 , НОМЕР_7 /UAH за період з 02 вересня 2022 року по 15 вересня 2023 року, виписка по рахунку НОМЕР_8 за період з 06 листопада 2018 року по 02 вересня 2022 року.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Виходячи з того, що у справах про стягнення кредитної заборгованості до предмета доказування включаються серед іншого обставини щодо розміру заборгованості, відповідно розрахунок заборгованості є належним доказом наявності та розміру заборгованості.
Крім того, виписки по рахункам, що містяться в матеріалах справи, можуть бути належним доказом щодо заборгованості відповідача, які повинні досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Наведене узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц (провадження 61-47244св18) та від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19).
Факт користування кредитними коштами не заперечується відповідачем. 
Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. До первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування, також належать меморіальні ордери, платіжні доручення, платіжні вимоги-доручення, платіжні вимоги, розрахункові чеки та інші платіжні інструменти, що визначаються нормативно-правовими актами Національного банку України.
Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року № 75.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18, банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому можуть підтверджувати факт передачі кредитних коштів позичальнику та заборгованість за кредитним договором.
На підтвердження наявності і розміру заборгованості позивач надав детальний розрахунок та виписки по рахункам позичальника. Відповідач не спростував належними та допустимими доказами, якими мають бути первинні бухгалтерські документи, виконання зобов`язань за спірним кредитним договором. 
Доводи відповідача зводяться до того, що надані виписки не містять підтвердження існування непогашеної заборгованості та підтвердження її остаточного розміру, при цьому відповідач не зазначає, які саме документи мають бути надані банком на підтвердження заборгованості за кредитним договором та її розміру. 
Посилання відповідача на укладення кредитного договору № 4/2493175, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 306 000 гривень за умови повного погашення заборгованості за попереднім кредитним договором № 117215/2493175, що на думку відповідача підтверджує факт відсутності заборгованості за спірним договором, не підтверджені відповідачем жодними доказами. 
Як слідує зі змісту листа АТ «Креді Агріколь Банк» від 20 лютого 2026 року, надано суду на виконання ухвали про витребування доказів,  банк не має можливості надати витребувані судом копії матеріалів кредитної справи за договором № 4/2493175 від 30 серпня 2019 року, які б містили відомості щодо погашення кредиту за договором № 117215/2493175 від 25 вересня 2015 року, оскільки такі документи не створювалися та не можуть існувати, зазначені кредитні договори є самостійними правочинами та не містять умов щодо використання коштів, отриманих за одним договором, для погашення заборгованості за іншим.
Відповідач не надала даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку, не надала беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав її звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
Виходячи з того, що відповідач не надала суду доказів на підтвердження тих обставин, що вона належним чином виконувала умови вказаного вище кредитного договору, а також з огляду на встановлені фактичні обставини справи, які свідчать про наявність порушення відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань за спірним кредитним договором, суд висновує про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на користь ТОВ «Глобал Спліт» простроченої заборгованості за основним боргом в розмірі 24323,94 гривень та простроченої заборгованості за відсотками. 
Водночас суд не погоджується із розміром нарахованих банком процентів за користування кредитом та вважає відсутніми підстави для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в частині стягнення суми простроченої заборгованості за відсотками.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина 1 статті 530 ЦК України).
Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення (частини 1, 2 статті 631 ЦК України).
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосовано лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Як наслідок, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, оскільки в охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 цього Кодексу, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
У зазначеній постанові Верховний Суд, розглядаючи питання стягнення штрафних санкцій за договором споживчого кредитування, сформував низку правових висновків. Зокрема, Велика Палата розмежувала поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання».
Надаючи правову оцінку вказаним поняттям у частині нарахування штрафних санкцій за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього. Відрізняються терміни в тому випадку, коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Указаний висновок міститься у п. 35 Постанови.
Отже, з вищенаведених норм чинного законодавства та вже усталеної судової практики вбачається, що після спливу вказаного строку банк не має права на нарахування процентів передбачених договором.
Судом встановлено, що відповідно до заяви про зміну умов користування банківською послугою «Кредитна картка» від 29 січня 2020 року сторони домовились внести зміни до договору в частині надання банківської послуги «Кредитна картка», у тому числі розмір кредитної лінії (кредитний ліміт) 25000,00 гривень; строк до 31 січня 2023 року включно; процентна ставка 36% річних (фіксована); реальна процентна ставка за кредитною лінією 49,79% річних. 
Отже, враховуючи умови договору, останнім днем користування банківською послугою є 31 січня 2023 року. 
Як слідує з наданого суду розрахунку відповідачу всупереч умовам договору здійснювалось нарахування процентів по кредиту з 01 лютого 2023 року по 16 вересня 2023 року, та за цей період було нараховано відсотки в загальній сумі 5 445, 88 гривень. 
Враховуючи наведене, суд висновує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «Глобал Спліт» заборгованості за кредитним договором № 117215/2493175 у межах строку його дії в загальному розмірі 27 970, 52 гривень, яка складається з простроченої заборгованості за основним боргом в розмірі 24323, 94 та простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 3646,58 гривень. 

Щодо витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору 

Згідно платіжної інструкції № 938 від 11 липня 2025 року при пред`явленні позову через систему «Електронний суд» до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд виснував про часткове задоволення позовних вимог у розмірі 27 970, 52 гривень, що складає 87,7% від розміру позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають 2124,44 гривень. 

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» заборгованість за кредитним договором № 117215/2493175 у розмірі 27 970 (двадцять сім тисяч дев`ятсот сімдесят) гривень 52 копійки, яка складається з простроченої заборгованості за основним боргом в розмірі 24323 (двадцять чотири тисячі триста двадцять три) гривні 94 копійки та простроченої заборгованості за відсотками в розмірі 3646 (три тисячі шістсот сорок шість) гривень 58 копійок.
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2124 (дві тисячі сто двадцять чотири) гривні 44 копійки. 
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Глобал Спліт», ЄДРПОУ 41904846, місцезнаходження: 01033, місто Київ, вулиця Жилянська, будинок № 5-Б, офіс № 5.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_9 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Т.В. Бобко