ЄУН 387/458/26
Номер провадження по справі 2/387/652/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2026 року селище Добровеличківка

Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, в складі :

головуючого судді Майстер І.П.
за участю секретаря судового засідання    Полюхович Т.А.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Добровеличківського районного суду Кіровоградської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
В С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
Стислий виклад позиції позивача та відповідача
До Добровеличківського районного суду Кіровоградської області 01.04.2026 надійшла позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором кредитної лінії №5351341 від 01.03.2025 у розмірі 28 437,00 гривень.
Свій позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал" обґрунтовує тим, що відповідно до умов кредитного договору №5351341 від 01.03.2025, укладеного між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 , банк надав відповідачу кредит в сумі 6000 гривень, строком на 360 днів. 30.10.2025 на підставі договору факторингу №30/10/2025 за плату відступило, а ТОВ "ФК"Фінтраст Капітал" набуло грошової вимоги до відповідача. У зв`язку з тим, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, має заборгованість по кредитному договору в сумі 28 437,00 грн, яку в добровільному порядку відшкодувати відмовляється, ТОВ "ФК"Фінтраст Капітал" вимушене звернутися до суду з відповідним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У пункті 4 прохальної частини позовної заяви просив розглядати справу без участі позивача у випадку відсутності відзиву, за наявності відзиву - проводити судове засідання з викликом представника позивача. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся вчасно та належним чином. Судом здійснювалися виклики відповідача відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а також шляхом направлення на зареєстровану адресу місця проживання відповідача судової повістки з матеріалами справи. Поштове відправлення повернуто до суду з відміткою "Адресат за вказаною адресою відсутній".
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Процесуальні дії суду
Добровеличківський районний суд Кіровоградської області, ухвалою від 08.04.2026, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Одночасно судом витребувано у АТ «Таскомбанк» інформацію по платіжній картці 535116XX-XXXX-6873.
Суд, ухвалою від 17.06.2026 постановив провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Враховуючи, що відповідач у встановлений судом строк відзиву до суду на позов не подав, про причини неподання суду відзиву не повідомив, зустрічного позову не пред`явив, виходячи з положень ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
ІІ. Мотивувальна часта
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань від 02.12.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» зареєстроване як юридична особа 27.10.2021, основним видом економічної діяльності товариства є КВЕД 64.99 – надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення) (а.с.118).
Відповідно до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ФК № В0000329 від 26.02.2020, ТОВ «Лінеура Україна» зареєстроване як фінансова установа 19.03.2019 та має право надавати фінансові послуги (а.с.119).
Згідно зі Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 21.01.2022 №21/112-рк, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» зареєстроване як фінансова установа з 21.01.2022 (а.с.120).
Рішенням єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» №251124/1 від 25.11.2024 змінено найменування товариства на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», що підтверджує правонаступництво юридичної особи та відсутність зміни її ідентифікаційного коду (а.с.121).
Судом встановлено, що 01.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір №5351341 про надання споживчого кредиту.
Згідно з умовами зазначеного договору та паспорта споживчого кредиту, відповідачу надано кредит у розмірі 6000,00 грн строком на 360 днів зі стандартною процентною ставкою 0,95 % на день та зі зниженою процентною ставкою 0,01 % на день за умови виконання позичальником вимог, визначених договором. Кредит надавався шляхом безготівкового перерахування коштів на платіжну картку позичальника (а.с.122-141).
Відповідно до пункту 5.1.3 договору про надання споживчого кредиту кредитодавець має право без отримання додаткової згоди позичальника відступити право вимоги за договором третій особі, у тому числі шляхом укладення договору факторингу.
На підтвердження факту надання кредитних коштів позивачем надано лист ТОВ «ПЕЙТЕК» від 03.11.2025 №20251103-511, згідно з яким 01.03.2025 о 03:18:09 за транзакцією №62009003-сае4-4cb1-b572-8dc357cd0e9a було успішно перераховано 6000,00 грн на платіжну картку клієнта ТОВ «Лінеура Україна» № НОМЕР_1 із призначенням платежу: «зарахування на картку, ЕПЗ 5351160675196873».
Крім того, матеріали справи містять інформацію АТ «Таскомбанк» від 23.04.2026 №2655/47.7-БТ, відповідно до якої платіжна картка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 банком не емітувалася. Разом із тим банком підтверджено, що 01.03.2025 о 03:18:07 на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 , було зараховано 6000,00 грн, а також надано виписку за вказаним рахунком.
Зазначені відомості свідчать про перерахування кредитних коштів на банківський рахунок третьої особи, а не на рахунок чи платіжну картку, відкриті на ім`я відповідача.
З договору факторингу №30/10/2025 від 30.10.2025 встановлено, що ТОВ «Лінеура Україна» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до боржників, перелік яких міститься у Реєстрі боржників та є невід`ємною частиною договору .
Із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу встановлено, що до нового кредитора перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №5351341 від 01.03.2025 на загальну суму 21 768,00 грн, з яких: 6000,00 грн – заборгованість за основним боргом, 12 768,00 грн – заборгованість за процентами та 3000,00 грн – штрафні санкції.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 24.02.2026 заборгованість відповідача за договором №5351341 становить 12 669,00 грн, з яких: 6000,00 грн – основна сума кредиту та 6669,00 грн – проценти за користування кредитом, при цьому штрафні санкції та пеня не нараховувалися (а.с.44-50).
Таким чином, подані позивачем докази містять суперечливі відомості щодо факту отримання відповідачем кредитних коштів, оскільки, з одного боку, надано документи про перерахування коштів на платіжний інструмент із реквізитами, зазначеними у кредитному договорі, а з іншого боку, офіційна інформація АТ «Таскомбанк» свідчить про відсутність у відповідача карткового рахунку з такими реквізитами та про зарахування грошових коштів на рахунок іншої особи.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права.
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 01.03.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 шляхом використання інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір про надання споживчого кредиту №5351341.
Надані позивачем заява на отримання кредиту, паспорт споживчого кредиту, довідка щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі та інші документи свідчать про проходження процедури укладення електронного договору із застосуванням одноразового ідентифікатора.
Відповідно до статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статей 639, 1055 ЦК України електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями та підписаний одноразовим ідентифікатором, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Отже, суд дійшов висновку, що між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту у формі та порядку, передбачених законом.
Разом із тим, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України обов`язком кредитодавця є надання позичальнику грошових коштів у розмірах та на умовах, визначених договором.
За змістом умов договору про надання споживчого кредиту надання кредиту здійснюється шляхом переказу грошових коштів на платіжну картку позичальника, а надання кредиту вважається здійсненим із моменту зарахування коштів на відповідний рахунок.
Таким чином, для підтвердження виникнення у відповідача обов`язку щодо повернення кредитних коштів позивач повинен довести не лише факт укладення кредитного договору, а й факт фактичного надання кредитних коштів саме відповідачу.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 вересня 2019 року у справі №755/2284/16-ц, належними доказами виконання кредитодавцем свого обов`язку щодо надання кредиту є первинні бухгалтерські документи, які підтверджують здійснення відповідної господарської операції.
На підтвердження факту надання кредитних коштів позивачем надано лист ТОВ «ПЕЙТЕК» від 03.11.2025 №20251103-511, згідно з яким 01.03.2025 о 03:18:09 було успішно перераховано 6000,00 грн на платіжну картку клієнта ТОВ «Лінеура Україна» із призначенням платежу: «зарахування на картку, ЕПЗ 5351160675196873».
Разом із тим, відповідно до інформації АТ «Таскомбанк» від 23.04.2026 №2655/47.7-БТ встановлено, що платіжна картка № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_1 банком не емітувалася.
Крім того, АТ «Таскомбанк» повідомило, що 01.03.2025 о 03:18:07 грошові кошти в сумі 6000,00 грн були зараховані на рахунок № НОМЕР_3 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 .
Будь-яких належних та допустимих доказів того, що зазначений банківський рахунок належить відповідачу або що ОСОБА_2 діяв від імені чи в інтересах відповідача, матеріали справи не містять, а позивачем таких доказів суду не надано.
Також позивачем не надано виписки банку, довідки банку-емітента платіжної картки, документів платіжної системи або інших первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували фактичне зарахування кредитних коштів саме відповідачу.
Надані позивачем розрахунок заборгованості, витяг із реєстру боржників, виписки з особового рахунку, договір факторингу та документи щодо переходу права вимоги підтверджують лише внутрішній облік заборгованості кредитором та факт відступлення права вимоги, однак самі по собі не є належними та достатніми доказами фактичного отримання відповідачем кредитних коштів.
Верховний Суд у постанові від 30 січня 2018 року у справі №161/16891/15-ц зазначив, що саме кредитор повинен довести факт отримання позичальником кредитних коштів, а відсутність належних доказів такого отримання виключає можливість стягнення заборгованості.
У постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 Верховний Суд дійшов висновку, що внутрішні документи кредитора, розрахунки заборгованості та виписки, складені самим кредитором, не можуть вважатися беззаперечним доказом фактичного отримання позичальником кредитних коштів без підтвердження відповідної банківської операції.
Також у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц Верховний Суд зазначив, що саме факт перерахування коштів позичальнику є обставиною, з якою закон пов`язує виникнення обов`язку щодо їх повернення, а тому ця обставина підлягає доведенню належними та допустимими доказами.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт виконання первісним кредитором свого обов`язку щодо надання відповідачу кредитних коштів за договором про надання споживчого кредиту №5351341 від 01.03.2025.
Оскільки факт надання кредиту є необхідною передумовою виникнення обов`язку позичальника щодо його повернення та сплати процентів, недоведеність цієї обставини виключає можливість задоволення заявлених позовних вимог.
За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у повному обсязі.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору та інші судові витрати, понесені позивачем, у зв`язку з відмовою в позові покладаються на позивача.
ІІІ Резолютивна частина
На підставі викладеного, керуючись статтями 11, 512, 514, 516, 517, 526, 527, 530, 610, 611, 625, 626, 638, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "Фінтраст Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості — відмовити.
Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються такі реквізити сторін та інших учасників справи:
позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" ( 03150, місто Київ, вулиця Загородня, 15, офіс 118/2, код ЄДРПОУ 44559822);
відповідач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя 
Добровеличківського районного суду
Кіровоградської області       Майстер І.П.