ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
    	Справа № 636/2622/26  Провадження 2/636/2842/26	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01.06.2026 місто Чугуїв
Чугуївський міський суд Харківської області в складі:
головуючого судді Золотоверхої О.О.,
за участю секретаря судового засідання Караулової О.М.,
відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку та стягнення додаткових витрат на лікування,
ВСТАНОВИВ:
19.03.2026 позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи у розмірі частини з усіх видів доходу щомісячно, а також додаткові витрати на її лікування, медичне обстеження та реабілітацію у розмірі 4000.00 грн. щомісячно та 1300.00 грн. щомісячно на оплату навчання.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є донькою відповідача. На даний момент позивач є повнолітньою особою, однак їй встановлено ІІ групу інвалідності, тому вона потребує постійного лікування, медичного огляду та матеріальної підтримки. Позивач проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні, мати позивача несе основні витрати на лікування, утримання доньки (позивача). Крім того позивач навчається у фаховому передвищому коледжі «Оптима» на контрактній формі навчання. Відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання у зв`язку з встановленням інвалідності ІІ групи у розмірі частини з усіх видів доходу щомісячно, а також додаткові витрати на її лікування, медичне обстеження та реабілітацію у розмірі 4000.00 грн. щомісячно та 1300.00 грн. щомісячно на оплату навчання.
Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення.
Відповідач у судовому засіданні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, зазначив, що офіційно працевлаштований у ПрАТ «Агрокомбінат «Слобожанський».
Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у с-щі Чкаловське Харківської області, батьками записано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Стосовно ОСОБА_2 до суду надано наступні документи:
- копію витягу з реєстру територіальної громади від 11.03.2026, згідно якої вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5);
- відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: АДРЕСА_1 (№Т-169/05-01-07), згідно яких зазначено ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.16);
- довідку з ТОВ «ФПК «Оптіма» №01-19/220 від 11.03.2026, згідно якої ОСОБА_2 дійсно навчається у закладі на денній формі здобуття освіти (за контрактом, за кошти осіб без призначення стипендії) за спеціальністю В2 «Дизайн»; термін навчання з 01.09.2025 до 30.06.2028 (а.с.9);
- копію квитанції від 19.02.2026 щодо сплати «Договір 300525081115 ОСОБА_2 2 курс», платник – ОСОБА_2 , отримувач – ТОВ «ФПК «Оптіма», сума - 2530.00 грн. (а.с.17);
- копію витягу №25/26/273/В з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №25/26/273/Р від 20.02.2026, згідно якого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30.09.2025 встановлено ІІ групу інвалідності, інвалідність з дитинства, дата повторного оцінювання 01.10.2027 (а.с.10-12);
- копію виписки №4127 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 13.08.2025, згідно якої ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 28.07.2025 по 13.08.2025 з діагнозом, зазначеним у рішенні №25/26/273/Р від 20.02.2026 (а.с.14);
- копію виписки №6409 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20.11.2024, згідно якої ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 04.11.2024 по 20.11.2024 з діагнозом, зазначеним у рішенні №25/26/273/Р від 20.02.2026.
Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;  3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;  4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.  Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.  Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.  Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Відповідно до ч. 1, ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). (п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»)
Відповідно до вимог ст. 201 Сімейного кодексу України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192і194-197цього Кодексу.
Згідно вимог частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
З матеріалів справи вбачається, що позивачці 18 років виповнилося 30.09.2025.
Після досягнення дитиною повноліття правила ст. 185 СК України на правовідносини сторін не поширюються. Після досягнення позивачкою повноліття, вона втратила право на отримання додаткових витрат.
Такого тлумачення норм матеріального права дотримується і Верховний Суд, про що свідчить судова практика, наприклад: постанова Верховного Суду від 28.02.2019 року у справі № 466/532/16 ц, від 21.03.2018 року у справі № 478/2108/16-ц, та інших справах.
Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання позивача у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності та стягнення коштів на навчання.
Згідно ст. 196 Сімейного кодексу України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. У разі прострочення оплати додаткових витрат на дитину з вини платника такий платник зобов`язаний на вимогу одержувача додаткових витрат сплатити суму заборгованості за додатковими витратами з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних із простроченої суми. Платник додаткових витрат вважається таким, що прострочив оплату, якщо він не виконав свій обов`язок щодо оплати додаткових витрат у строк, встановлений рішенням суду або за домовленістю між батьками, а в разі їх відсутності або у разі невстановлення такого строку - після спливу семи днів після пред`явлення відповідної вимоги одержувачем додаткових витрат, який фактично їх оплатив.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Частинами 1-4статті 12 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч. 1 ст.81, ч. 1 ст.83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Питання щодо судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст.12,13,81,141, 259, 352 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дочку та стягнення додаткових витрат на лікування – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на її утримання у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності у розмірі (однієї четвертої) частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з 19 березня 2026 року протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на її утримання у розмірі 1300.00 грн. (одна тисяча триста гривень) щомісячно, починаючи з 19 березня 2026 року і до закінчення донькою навчання, але не більш як до досягнення нею 23 років.
В задоволенні вимоги про стягнення додаткових витрат на лікування - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 );
Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Суддя О.О. Золотоверха