Справа № 307/3179/16-к 
Провадження № 1-кп/307/144/24 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 , 
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
цивільного позивача ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 вересня 2014 року за № 12014070160001393 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Руське Поле, Тячівського району, Закарпатської області та жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з повною вищою освітою, адвоката, у порядку ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 відповідно до обвинувального акту, обвинувачується в тому, що на початку грудня 2006 року, працюючи відповідно до наказу начальника Тячівського районного відділу земельних ресурсів № 12к від 07 березня 2001 року на посаді головного спеціаліста - юриста Тячівського районного відділу земельних ресурсів, будучи державним службовцем 7 категорії 13 рангу, підготував офіційний документ - розпорядження голови Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області у сфері земельних відносин, який був посвідчений та зареєстрований за №656 від 08 грудня 2006 року, в якому пунктом за №10 було вирішено надати ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_2 земельну ділянку у власність, яка є в його користуванні і знаходиться за межами населеного пункту Бедевля, в урочищі «Руня», площею 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства. Також, ОСОБА_5 на звороті кожного з трьох аркушів вказаного оригіналу розпорядження проставив особистий підпис, що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи № 4/75 від 23 березня 2016 року.
Надалі, на початку 2007 року, ОСОБА_5 , діючи умисно, підробив офіційний документ, що посвідчує конкретні факти і події, які мають юридичне значення - примірник розпорядження голови Тячівської РДА за №656 від 08 грудня 2006 року, змінивши текст первинного розпорядження, шляхом внесення до пункту №10 відомостей про надання ОСОБА_6 , мешканці АДРЕСА_2 , земельної ділянки у власність, яка є в її користуванні і знаходиться за межами населеного пункту Бедевля, в урочищі «Руня», площею 0,2494 га, для ведення особистого селянського господарства, а також самостійно проставивши на першому аркуші номер розпорядження «656» та дату прийняття документу «08.12.06», що підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи №4/75 від 23 березня 2016 року. Після чого, на підставі підробленого документу Тячівським ВТГВ «Закарпатгеодезцентр» ОСОБА_6 було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку в с.Бедевля, ур. «Руня» для ведення особистого селянського господарства, площею 0,2494 га, кадастровий номер 2124480405:01:001:0006 та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №005912, зареєстрований 4 липня 2007 року за №2124480405-0107070900050 в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю, та який визнано недійсним на підставі рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2010 року, оскільки в п.10 розпорядження голови Тячівської РДА №656 від 08 грудня 2006 року надано ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_2 земельну ділянку у власність, яка є в його користуванні і знаходиться за межами населеного пункту Бедевля в урочищі «Руня», площею 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, (в редакції 2006 року), тобто підроблення іншого документа, який видається та посвідчується установою і який надає права, з метою використання його іншою особою.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченому ч. 1 ст. 358 КК України, не визнав, та показав, що наприкінці 2006 року він працював юристом у Тячівському районному відділі земельних ресурсів. В його обов`язки входив розгляд заяв, скарг, звернень громадян. Проекти розпоряджень щодо передачі земельних ділянок у власність він не готував. В загальному відділі Тячівської РДА він у 2006 році отримав 17 копій розпоряджень, на оригіналах розпорядження міститься підпис начальника відділу ОСОБА_8 , дата та номер розпорядження. На копіях він зазначив ту ж саму дату і той самий номер розпорядження з оригіналу. Також він розписався, що отримав 17 копій розпоряджень у загальному відділі. Ці розпорядження він відніс у відділ земельний ресурсів, кому передавав не пам`ятає. Також не пам`ятає розпорядження для громадянки ОСОБА_6 . Жодні відомості до тексту розпорядження (проекту) голови адміністрації він не вносив. На той час у його посадові обов`язки не входило готувати проекти розпоряджень чи погоджувати їх. Із ОСОБА_7 він не був знайомий, бо той помер у 1991 році. Із ОСОБА_6 він також не був знайомий до початку розгляду справи. Він працював у Тячівському районному відділі земельних ресурсів у період з 2001 року по 2007 рік.
Цивільний позивач ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлений цивільний позов підтримала повністю.
Свідок ОСОБА_9 будучи допитаним в судовому засіданні показав суду, що він у 2006 році працював начальником Тячівського районного відділу земельних ресурсів. У той період спеціалістом-юристом відділу земельних ресурсів працював обвинувачений ОСОБА_5 Відділ земельних ресурсів не відносився до РДА на той час, був підрозділ Держкомзему у Закарпатській області. В посадові обов`язки ОСОБА_5 входило розгляд скарг, звернень, конфліктних ситуацій, які стосуються земельних відносин. Громадяни зверталася до РДА, після цього заяви громадян передавалися до земельного відділу. Юристами готувалися проекти розпорядження, які давали на погодження і на підпис голові адміністрації. Після підписання розпорядження головою, юрист або секретар відділу забирали їх. Декілька примірників передавалися до районного відділу. За отримання чи передачу розпорядження працівники ставили свій підпис. Підписані розпорядження передавались людям і люди зверталися до організацій, яка надавала проект відведення до центру ДЗК, передавалися накладні до відділу і підписувалися ним та головою адміністрації. Після цього громадянин звертався до державного реєстратора, для реєстрації земельної ділянки. Державні акти громадянам передавав відділ. Посадова інструкція ОСОБА_5 була ще затверджена до того, як він став керівником.
Свідок ОСОБА_10 будучи допитаною в судовому засіданні показала суду, що вона працює заступником керівника апарату, начальником загального відділу Тячівської РДА (Тячівської РВА на даний час). В 2006 році вона працювала начальником у відділі звернення громадян Тячівської РДА. Для отримання земельної ділянки у людини мав бути пакет документів або окремо заяву громадянин приносив у їхній відділ, вони реєстрували та давали на резолюцію до голови РДА. Після резолюції заяви поверталися у їхній відділ та згідно резолюції направлялися виконавцю під підпис у журналі обліку. Звернення громадян приймала вона і її колеги. Відділ Держкомзему не приймав заяви. Конкретно ОСОБА_6 вона не пам`ятає. До заяви громадяни долучали паспортні дані, але так робили не всі. На той час не встановлювали осіб за паспортом, будь-хто міг принести заяви і від імені інших осіб. Виконавець опрацьовував заяву та збирав пакет документів, які необхідні для передачі земельної ділянки. Щодо заяви ОСОБА_7 може зазначити, що така заява зареєстрована та є підпис від виконавця щодо отримання документів, але скільки документів їй не відомо. Заява була зареєстрована та передана на виконання до Держкомзему. Особа, яка забирала ці документи підписувалась у журналі обліку реєстрації заяв. Після цього, виконавець аналізував та збирав документи, готував проект розпорядження, аркуш погодження. Виконавець погоджував з юристами у загальному відділі, заступник затверджував та внизу аркуш погодження підписував виконавець. Виконавець готував необхідну кількість примірників. Після підписання розпорядження головою Тячівської РДА, це розпорядження наскільки вона пам`ятає приносив секретар. На той час на оригіналі документів виконавець ставив свій підпис. Про підробку документу обвинуваченим вона нічого не знає.
Свідок ОСОБА_11 будучи допитаною в судовому засіданні показала суду, що вона у грудні 2006 року на початку 2007 року працювала у відділі земельних ресурсів у Тячівського району, а в цілому працювала там з 1996 року на різних посадах. На даний час працює начальником земельного відділ у Нересницькій територіальній громаді Тячівського району Закарпатської області. У період 2006-2007 років реєстрацію земельних ділянок вона не проводила. Вона не пам`ятає чи підписувала якість документи чи погодження щодо передачі земельної ділянки ОСОБА_6 . Обвинувачений ОСОБА_5 працював юристом у земельному відділі, проте його обов`язки згідно посадової інструкції вона не пам`ятає. Крім того, зазначила, що не пам`ятає та не бачила щоб обвинувачений ОСОБА_5 підробляв якийсь документ.
Письмові докази, що на думку прокурора підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення і які безпосередньо були досліджені в судовому засіданні на предмет належності та допустимості, а саме:
Протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 10 вересня 2014 року, згідно якого ОСОБА_6 звернулася до Тячівського ВП ГУНП в Закарпатській області з приводу службового підроблення особами Тячівської РДА п. 10 розпорядження голови Тячівської РДА № 656 від 08 грудня 2006 року (том. 1 а.с.88).
Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 22 грудня 2014 року, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року в присутності понятих, в приміщенні управління Держземагенства у Тячівському районі вилучено державний акт на право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 , серія ЗК №005912 від 04 липня 2007 року, технічна документація із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 кадастровий номер 2124480405:01:001:0006 (том 1 а.с. 101-106).
Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЗК №005912 від 04 липня 2007 року на земельну ділянку кадастровий номер 2124480405:01:001:0006, площею 0,2494 га, для ведення особистого селянського господарства, виданий ОСОБА_6 на підставі розпорядження Тячівської РДА від 08 грудня 2006 року № 656 ( том. 1 а.с. 108).
Технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 в с. Бедевля, ур. Руня для ведення особистого селянського господарства №2124480405:01:001:0006 (том 1 а.с.109-133).
Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 22 грудня 2014 року, згідно якого на підставі ухвали слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 грудня 2014 року в присутності понятих, в приміщенні архівного відділу Тячівської РДА вилучено розпорядження голови Тячівської РДА № 656 від 08 грудня 2006 року, заява на збір матеріалів попереднього погодження Шелевер (том 1 а.с.136-141).
Розпорядження голови Тячівської РДА Закарпатської області № 656 від 08 грудня 2006 року, згідно якого в пункті під № 10 зазначено надати ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_2 земельну ділянку у власність, яка є в його користуванні і знаходиться за межами населеного пункту Бедевля в ур. «Руня», площею 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства. (том 1 а.с. 142-144).
Заява ОСОБА_7 від 17 жовтня 2006 року про надання дозволу на збір матеріалів попереднього погодження, щодо надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,15 га., на території Бедевлянської сільської ради в урочищі Руня за межами населеного пункту (том 1 а.с. 145).
Висновок експерта № 15/565 від 17 липня 2015 року, згідно якого розпорядження голови Тячівської РДА № 656 від 08 грудня 2006 року виконане електрографічним способом друку за допомогою знакодрукуючої техніки, в якій застосовується електрографічний принцип формування зображень. Текст на всіх трьох аркушах розпорядження Тячівської РДА від 08 грудня 2006 р. виконаний електрофотографічним способом друку (том 1 а.с. 148-152).
Висновок експерта № 4/75 від 23 березня 2016 року, згідно якого цифрові рукописні записи (дата та номер) на першій сторінці копії розпорядження голови Тячівської РДА № 656 від 08 грудня 2006 р. виконані ОСОБА_5 . Підписи на зворотній сторінці кожної з трьох сторінок оригіналу розпорядження голови Тячівської РДА № 656 від 08 грудня 2006 р. виконані ОСОБА_5 .
Протокол огляду документів від 30 березня 2016 року, згідно якого проведено огляд розпорядження голови Тячівської РДА №656 від 08 грудня 2006 року, заяви ОСОБА_6 від 17 жовтня 2006 року, Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_6 , технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 , копії розпорядження голови Тячівської РДА №656 від 08 грудня 2006 року (том 1 а.с. 162-163). 
Особова карта № 18 на ім`я ОСОБА_5 та автобіографія ОСОБА_5 (том 1 а.с.166-171).
Наказ № 12к від 07 березня 2001 року, згідно якого ОСОБА_5 прийнято на конкурсній основі з тримісячним строком випробування 07 березня 2001 року в Тячівський районний відділ земельних ресурсів на посаду головного спеціаліста – юриста з оплатою згідно штатного розпису (том 1 а.с.172)
Посадова інструкція головного спеціаліста юрисконсульта Тячівського районного відділу земельних ресурсів, затверджена Начальником Тячівського районного відділу земельних ресурсів 10 січня 2007 року ОСОБА_9 , згідно якої головний спеціаліст юрисконсульт готує проекти розпоряджень щодо надання земельних ділянок у користування, у оренду, у власність, завіряє документи, провіряє їх юридичну грамотність та право підпису (том 1 а.с.173-175).
Посадові інструкції, затверджені Начальником Тячівського районного відділу земельних ресурсів 07 червня 2004 року ОСОБА_12 , згідно якої головний спеціаліст відділу – юрист відповідає за приватизацію земельних ділянок (приймає заяви, підготовлює рішення, розпорядження), відомості про ознайомлення обвинуваченого ОСОБА_5 з посадовою інструкцією відсутні (том 1 а.с.187-191).
Журнал реєстрації заяв Тячівської РДА, в якому міститься інформація про запис: дата та індекс документа Ш-337 від 10 жовтня 2006 року, заявник ОСОБА_6 , зміст заяви: про надання дозволу на збір матеріалів для відведення земельної ділянки, резолюція або кому надіслано документи: ОСОБА_13 , ОСОБА_9 (том 1 а.с.192-193).
Журнал реєстрації розпоряджень № 1 від 04 січня 2006 року, в якому міститься інформація про дату і номер документа № 656 від 08 грудня 2006 року, найменування документа: Про надання земельних ділянок у власність, доручено виконання ОСОБА_5 , містить підпис та відмітку 17р. (том 1 а.с. 194-195).
Рішення Тячівського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2010 року, згідно якого позов ОСОБА_14 задоволено та визнано незаконним та скасовано рішення третьої сесії п`ятого скликання Бедевлянської сільської ради № 44 від 25 серпня 2006 р. «Про відміну рішення Бедевлянської сільської ради № 134 від 12.07.2004 р. про надання земельних ділянок для різних форм господарювання» та визнано недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку розмірами 0,2494 га в урочищі «Руня» Бедевлянської сільської ради серії ЗК № 005912 виданий на ім`я ОСОБА_6 для введення особистого селянського господарства. (том 1 а.м. 90-93).
Свідоцтво про смерть НОМЕР_1 від 29 липня 1991 року, згідно якого ОСОБА_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (том 1 а.с.89).
Інших доказів у підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 1 ст. 358 КК України, стороною обвинувачення не надано.
В спростування винуватості ОСОБА_5 , надані наступні докази, а саме:
Довідка про погодження проекту розпорядження Тячівської РДА від 07 грудня 2006 року, згідно якого розпорядження голови Тячівської РДА № 656 від 08 грудня 2006 року погоджено керівником апарату державної адміністрації ОСОБА_15 , начальником загального відділу апарату держаної адміністрації ОСОБА_8 , в.о. завідувачем юридичного сектору апарату державної адміністрації ОСОБА_16 (том.2 а.с. 67-68).
Відповідь на запит Бедевлянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області №02-9/44 від 06 березня 2019 року, згідно якої в погосподарській книзі Бедевлянської сільської ради у власність ОСОБА_6 , відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЗК № 005912 перебуває земельна ділянка площею 0,2494 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Бедевля в урочищі «Руня». Відомості про те, чи використовувала вказану ділянку ОСОБА_6 , хто використовує на даний час вказану ділянку, за ким була закріплена раніше та яка її площа на даний час у виконкомі сільської ради відсутня (том 2 а.с.102).
Відповідь на запит Тячівської районної державної адміністрації Закарпатської області №01-11\70 від 09 квітня 2019 року, згідно якої повідомлено, що на зворотній сторінці оригіналу розпорядження №656 від 08 грудня 2006 року, першого і другого листа відсутні підписи, а лише на третьому листі є підпис, а також відсутній проект вище вказаного розпорядження (том 2 а.с.113-116).
Відповідь з архівного відділу Тячівської РДА Закарпатської області №25-04-2019 від 25 квітня 2019 року, згідно якої надано копії заяв ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які додаються до розпорядження голови Тячівської РДА № 656 від 08 грудня 2006 року «Про надання земельних ділянок у власність» та містять резолюцію начальника Тячівського районного відділу земельних ресурсів до спеціаліста відділу земельних ресурсів щодо їх виконання. У інших заявах, які адресовані голові Тячівської райдержадміністрації і додається до вищенаведеного розпорядження відсутня резолюція начальника Тячівського районного відділу земельних ресурсів щодо їх виконання (том 2 а.с. 120-122).
Наказ в.о. начальника Тячівського районного відділу земельних ресурсів №65к від 06 вересня 2005 року, згідно якого оголошено наказ Закарпатського обласного головного управління земельних ресурсів №84-к від 06 вересня 2005 року про звільнення начальника Тячівського районного відділу земельних ресурсів ОСОБА_12 з 07 вересня 2005 року за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України. Покладено виконання обов`язків начальника відділу з 07 вересня 2005 року на ОСОБА_19 – заступника начальника Тячівського районного відділу земельних ресурсів (том 1 а.с.189).
Наказ начальника обласного головного управління земельних ресурсів ОСОБА_20 №117-к від 22 листопада 2005 року, згідно якого знято виконання обов`язків начальника Тячівського районного відділу земельних ресурсів з ОСОБА_19 – заступника начальника Тячівського районного відділу земельних ресурсів. Прийнято на роботу ОСОБА_9 на посаду в.о. начальника Тячівського районного відділу земельних ресурсів з 22 листопада 2005 року (том 2 а.с. 190).
Наказ голови Державного комітету України по земельних ресурсів №76-к від 28 лютого 2006 року, згідно якого ОСОБА_9 призначено 01 березня 2006 року на посаду Тячівського районного відділу земельних ресурсів Закарпатської області (том 2 а.с.191).
Трудова книжка ОСОБА_5 , згідно якої останній 07 березня 2001 року прийнятий у Тячівський районний відділ земельних ресурсів на посаду головного спеціаліста – юриста, 20 вересня 2006 року відповідно до змін штатного розпису посаду головного спеціаліста райвідділу змінити на посаду головного спеціаліста юрисконсульта (том 2 а.с.192). 
Суд, безпосередньо дослідивши зібрані під час досудового розслідування докази сторони обвинувачення та сторони захисту у їх сукупності, давши їм належну оцінку, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та положень ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України та рішення Конституційного Суду від 20 жовтня 2011 року №12-рп/2011 обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Згідно ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно п.1 ч.1 ст.91 КПК України до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні належать, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.
Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення .
Вимогами ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення ухвалюється судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Згідно ст.7 КПК України, загальними засадами кримінального провадження крім інших є верховенство права, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини. 
Відповідно до ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. 
Згідно ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції на час вчинення кримінального правопорушення) передбачено підроблення посвідчення або іншого документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою, або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, а так само інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.
Об`єктивна сторона злочину, передбачена ч. 1 ст. 358 КК України, характеризується, зокрема, вчиненням діяння з підроблення посвідчення або іншого документа, який видається чи посвідчується установою і який надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою.
З об`єктивної сторони злочин виражається в таких альтернативних діях:
а) підроблення посвідчення або іншого офіційного документа;
б) збут підробленого офіційного документа;
в) виготовлення підроблених печатки, штампа чи бланка підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а так само інших офіційних печатки, штампа чи бланка;
г) збут підроблених печатки, штампа чи бланка.
Підроблення посвідчення або іншого офіційного документа - це:
а) повне виготовлення фальшивого документа, схожого на справжній (відтворення як матеріальної форми, так і змісту носія інформації);
б) внесення у справжній з точки зору форми документ неправдивих відомостей;
в) зміна змісту або характеру документа шляхом механічних маніпуляцій (дописування, підтирання, підчистка, витравлення тексту, тощо);
г) підроблення відбитків штампа, печатки як необхідного реквізиту документа.
Злочин вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із зазначених у диспозиції ч.1 ст.358 КК України дій.
Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою - використання підробленого документа, штампа, печатки чи бланка за призначенням як самим підроблювачем, так і іншою особою.
Мета використання підробленого документа означає прагнення винного отримати певні права або звільнитись від обов`язків і має конкретний характер (приховати шлюб або судимість, збільшити стаж роботи за спеціальністю, влаштуватись на певну посаду, вступити до вузу, тощо).
Обов`язковими елементами складу будь-якого кримінального правопорушення є об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є кримінальним правопорушення.
Судом встановлено,що на підставі розпорядження голови Тячівської РДА Закарпатської області № 656 від 08 грудня 2006 року, надано ОСОБА_7 , мешканцю АДРЕСА_2 , земельну ділянку у власність, яка є в його користуванні і знаходиться за межами населеного пункту Бедевля в ур. «Руня», площею 0,15 га, для ведення особистого селянського господарства.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, пославшись на те, що загальному відділі Тячівської РДА він у 2006 році отримав 17 копій розпоряджень, на оригіналах розпорядження містився підпис начальника відділу ОСОБА_8 , дата та номер розпорядження. На копіях він зазначив ту ж саму дату і той самий номер розпорядження з оригіналу. Також він розписався, що отримав 17 копій розпоряджень у загальному відділі. Ці розпорядження він відніс у відділ земельний ресурсів, кому передавав не пам`ятає. Проекти розпоряджень щодо передачі земельних ділянок у власність він не готував.
Ці доводи ОСОБА_5 під час судового розгляду належними доказами стороною обвинувачення не спростовані. Доказів, того, що проставляючи дату та номер на першій сторінці копії розпорядження, а також підписи на зворотній стороні оригіналу розпорядження обвинувачений ОСОБА_5 змінивши текст первинного розпорядження, шляхом внесення до пункту №10 відомостей про надання ОСОБА_6 , мешканці АДРЕСА_2 , земельної ділянки у власність, яка є в її користуванні і знаходиться за межами населеного пункту Бедевля, в урочищі «Руня», площею 0,2494 га, для ведення особистого селянського господарства, стороною обвинувачення не надано.
Крім того, стороною обвинувачення не надано будь-яких доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_5 умислу, корисливого мотиву (вчинення дій в особистих інтересах) та мети підроблення іншого документа (зокрема зміни тексту розпорядження).
Також стороною обвинувачення доказів того, що обвинувачений ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були знайомі або перебували у змові суду не надано, і даний факт не доведено.
Окрім того, з наданих суду доказів не вбачається й того, що ОСОБА_5 , мав інший інтерес щодо відповідної земельної ділянки.
З вище наведеного, суд робить висновок, що прокурором не доведено умисел ОСОБА_5 тобто його суб`єктивну сторону на вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Також на підтвердження своєї позиції сторона обвинувачення посилалася, зокрема, на показання свідків, які допитані в судовому засіданні, однак відомості які містяться в їх показаннях не підтверджують поза розумним сумнівом висунутого ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 1 ст. 358 КК України.
Крім того, як показали в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 їм не відомо та вони не бачили, що обвинувачений підробляв розпорядження Тячівської РДА.
Отже, перевіривши та дослідивши зібрані по справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачення ґрунтується виключно на припущеннях.
На думку суду докази, на які посилається сторона обвинувачення, як на підставу доведеності вини ОСОБА_5 , не доводять його вину та не є належними й достатніми для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину та не можуть бути покладені судом в основу обвинувального вироку.
Судом встановлена відсутність причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, а саме підроблення іншого документа, який видається та посвідчується установою і який надає права, з метою використання його іншою особою.
Статтею 368 КПК України встановлено, що суд ухвалюючи вирок, повинен вирішити низку питань, до яких зокрема, віднесені питання, чи містять діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Оцінивши в сукупності вказані обставини та докази, які покладені в основу обвинувачення, суд визнає, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , однак в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази, які б підтверджували вчинення саме ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України і на даний час вичерпані всі можливості отримання будь-яких достовірних доказів.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.373 КПК України, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим, ухвалюється виправдувальний вирок.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідност. 6 ч.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Коробов проти України» зазначив, що стандартом у кримінальному провадженні має бути доведення винуватості «поза всяким сумнівом», чого у даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 не здійснено.
Відповідно до ст.62 Конституції України,ст.17 КПК України,обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Таким чином, суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, аналізуючи та оцінюючи в сукупності всі докази, що дослідженні в судовому засіданні, приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 358 КК України та виправдати на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що дане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
За положеннями ч.3 ст. 129 КПК України у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
Враховуючи наведене, оскільки суд дійшов висновку про виправдання обвинуваченого, а тому, цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду.
Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Судові витрати слід віднести на рахунок держави.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого під час судового розгляду не застосовувався.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, суд,
У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та виправдати у зв`язку з недоведеністю, що дане кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.
Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди – залишити без розгляду. 
Процесуальні витрати за проведення експертизи віднести на рахунок держави.
Речові докази: оригінали розпорядження голови Тячівського РДА № 656 від 08 грудня 2006 року, заява ОСОБА_6 від 17 жовтня 2006 р., Державний акт на право приватної власності на землю серії ЗК № 005912, що виданий ОСОБА_6 , копія розпорядження голови Тячівської РДА № 656 від 08 грудня 2006 року, технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_6 , які зберігаються при матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1