ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
16.04.2026	Справа № 910/15658/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" 
до Акціонерного товариства "БАНК АЛЬЯНС" 
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІНАТРОН - ГРУП" 
про стягнення 17359141,56 грн

представники учасників процесу:
від позивача: Салівон В.І.
від відповідача: Цалованська-Луференко Я.Л.
від третьої особи: не з`явився 

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ
Короткий зміст позовних вимог 
Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "БАНК АЛЬЯНС" про стягнення 17359141,56 грн, з яких: 17337766,23 грн - основний борг, 21375,33 грн - 3% річних. 
Позовні вимоги мотивовані неналежним виконання відповідачем свого обов`язку за гарантією виконання зобов`язання №751-25/1 від 05.02.2025 (зі змінами №1 від 10.09.2025). 

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань 
Ухвалою від 22.12.2025 Господарський суд міста Києва вказану позовну заяву залишив без руху.
24.12.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків. 
Господарський суд міста Києва ухвалою від 12.01.2026 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 910/15658/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 29.01.2026, залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІНАТРОН - ГРУП".
15.01.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
19.01.2026 через систему "Електронний суд" від третьої особи надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.
29.01.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.
У підготовчому засіданні 29.01.2026 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 19.02.2026.
03.02.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів.
09.02.2026 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли пояснення щодо клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі.
У підготовчому засіданні 19.02.2026 суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів, відкладення підготовчого засідання на 12.03.2026.
У підготовчому засіданні 12.03.2026 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 02.04.2026.
13.03.2026 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про приєднання документу на виконання протокольної ухвали суду.
У підготовчому засіданні 02.04.2026 суд постановив протокольну ухвалу по закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті 16.04.2026, а також про відкладення вирішення клопотання третьої особи про зупинення провадження.
Ухвалою від 03.04.2026 суд відмовив у задоволенні клопотання третьої особи про зупинення провадження у справі.
15.04.2026 через систему "Електронний суд" третьої особи надійшли письмові пояснення по справі.
Позивач в судовому засіданні 16.04.2026 надав пояснення по суті позовних вимог, позов просив задовольнити.
Представник відповідача 16.04.2026 проти позовних вимог заперечив, надав пояснення по суті заперечень.
У судовому засіданні 16.04.2026, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивачів та відповідача, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.
У порядку ст.240 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 16.04.2026 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позиція позивача 
Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та гарантії виконання зобов`язання від 05.02.2025 №751-25/1 (зі змінами) не виконав взяті на себе гарантійні зобов`язання щодо виплати позивачу 17337766,23 грн гарантії на вимогу позивача.
Оскільки вимога отримана відповідачем 17.11.2025, то відповідач зобов`язаний був здійснити виплату за гарантією в строк до 20.11.2025,у зв`язку з чим позивач нарахував 21375,33 грн 3% річних. 

Позиція відповідача.
Відповідач проти задоволення позову заперечив.
Обґрунтовуючи заперечення на позов відповідач зазначає, отримавши вимогу позивача, повідомив третю особу про отримання такої вимоги. В свою чергу третя особа направила лист про недоцільність здійснення виплати за банківською гарантією.
17.12.2025 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі №910/14914/25 було відкрито провадження у справі та також винесено ухвалу про застосування заходів забезпечення позову, а саме заборонено Акціонерному товариству "БАНК АЛЬЯНС" здійснювати будь-які платежі за вимогами Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" за Договором про надання гарантії (гарантійна лінія) № 751-25 від 05.02.2025 року.
Оскільки банк не є безпосередньо стороною договору, укладеного між бенефіціаром та принципалом, отже не може самостійно визначити наявність/відсутність порушення принципалом виконання його умов .
Банк не може здійснювати будь-які виплати на користь бенефіціара до закінчення розгляду справи №910/14914/25, оскільки: 
- діють заходи забезпечення позову, відповідно до яких банку заборонено здійснювати будь-які виплати за вимогами бенефіціара по гарантії №751-25/1 від 05.02.2025;
- у разі здійснення оплати гарантом за вимогами бенефіціара без належних правових підстав (в т.ч. без настання гарантійного випадку), банк може втратити право на отримання регресного відшкодування згідно статті 569 ЦК України.
Постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 не охоплює всіх аспектів врегулювання спірних правовідносин, оскільки: вона не враховує можливості зловживання правом з боку бенефіціара (на шкоду гаранту); у справі наявний спір між принципалом і бенефіціаром щодо дослідження та надання правової кваліфікації наявності заборгованості за основним зобов`язанням; вказана постанова ОП КГС не містить системного аналізу норм параграфу 4 глави 49 ЦК України у взаємозв`язку зі статтею 212 ЦК України.

Позиція третьої особи 
Третя особа заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на таке.
- у цій справі суд має оцінити не лише факт існування гарантії та факт звернення бенефіціара з вимогою, а й наявність у позивача належного матеріально-правового права на примусове стягнення заявленої суми;
- постанова ОП КГС ВС від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20 не усуває такого обов`язку суду, оскільки вона стосується меж перевірки вимоги гарантом, а не питання про наявність у позивача права на судове стягнення в разі спірності правової підстави вимоги;
- автономність гарантії не виключає застосування статей 3, 13, 16, 212 ЦК України та не перетворює судовий розгляд на формальну перевірку самого лише факту подання вимоги;
- позов побудований на спірній правовій підставі, а тому є недоведеним у тій мірі, яка необхідна для покладення на відповідача обов`язку зі сплати 17 359 141, 56, 3 % річних та судових витрат.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
02.12.2024 між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО", як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІНАТРОН - ГРУП", як підрядником укладено договір № 01/160-24 (далі - договір підряду), предметом якого є реконструкція ПС 330 кВ "Чернігівська" з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський р-н, с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ).
Відповідно до п. 1.2 договору підряду підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника (Додаток 1 до договору) комплекс робіт з реконструкції ПС 330 кВ "Чернігівська" з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський р-н, с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ), з передачею замовнику результату робіт (закінчені роботи), а замовник зобов`язується відповідно до Правил безпечної експлуатації електроустановок організувати допуск підрядника до будівельного майданчика, передати наявну Проєктну документацію, прийняти належно виконані роботи на умовах договору. 
19.02.2025 позивач на виконання розділу 3 договору підряду здійснив авансовий платіж на рахунок ТОВ "ДІНАТРОН - ГРУП" у розмірі 17337766,23 грн, що підтверджується платіжними інструкціями: № 12К.1163, № 12К.1161, № АУ.ІП.укриття.1162, № АУ.ІП.укриття.1164.
Згідно з п. 3.8 договору підряду у разі порушення договірних зобов`язань з вини підрядника, всі авансові платежі, які не підтверджені відповідними актами, підлягають поверненню замовнику протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання відповідної вимоги замовника, з урахуванням процентів за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу України, в розмірі облікової ставки НБУ від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня його зарахування на рахунок підрядника незалежно від того, припинені зобов`язання за договором на жату отримання вимоги замовника чи ні.
Відповідно до п. 3.9 договору підряду виплата авансового платежу здійснюється за умови надання підрядником забезпечення авансового платежу у вигляді безвідкличної та безумовної банківської гарантії на суму авансового платежу.
Під безумовною гарантією сторони розуміють банківську гарантію, за якою гарант у разі порушення принципалом свого зобов`язання, забезпеченого гарантією, сплачує кошти бенефіціару за першою його вимогою без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов.
Пунктами 4.1.1, 4.1.14 договору підряду встановлені обов`язки підрядника, зокрема: виконати роботу відповідно до вимог замовника, а також чинних на території України актів, норм, правил у встановлені договором строки; передати замовнику у порядку, передбаченому чинним законодавством України та договором, закінчені роботи (результати робіт).
Згідно з п. 16.1 договору підряду (в редакції додаткової угоди № 2 від 22.08.2025) підрядник повинен виконати роботи до 31.10.2025 (включно).
05.02.2025 Акціонерним товариством "БАНК АЛЬЯНС" (гарант) видано гарантію виконання зобов`язань № 751-25/1, згідно з якою гарант безумовно, тобто за першою вимогою бенефіціара (ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО") без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших вимог, та безвідклично приймає на себе зобов`язання заплатити бенефіціару грошову суму в розмірі 17 337 766,23 грн протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання письмової вимоги бенефіціара, що містить твердження про те, що принципал не виконав або неналежно виконав зобов`язання на суму авансового платежу або не виконав вимоги бенефіціара щодо повернення авансового платежу у випадках та на умовах, передбачених договором. 
Гарантію банком видано зважаючи на те, що банк проінформовано, що між ТОВ "ДІНАТРОН - ГРУП" (принципал) та ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" (бенефіціар) укладено договір реконструкції ПС 330 кВ "Чернігівська" з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський р-н, с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ) від 02.12.2024 (далі - договір підряду), а також те, що в забезпечення виконання принципалом зобов`язань в частині авансу у випадках, передбачених договором підряду має бути надана безумовна, безвідклична гарантія на авансовий платіж на користь бенефіціара, у розмірі, що покриває суму авансового платежу, та складає 17337766,23грн.
Гарант протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання письмової вимоги зобов`язується сплатити бенефіціару суму гарантії. 
З урахуванням змін від 10.09.2025 гарантія набирає чинності з 05.02.2025 та діє до 31.01.2026 включно.
04.11.2025 позивач звернувся до третьої особи з вимогою про повернення авансових платежів, у якій посилаючись на те, що у встановлений договором строк роботи виконано не було, закінчені роботи не передавались, вимагав повернути авансові платежі на загальну суму 65643921,95 грн.
17.11.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою вих № 01/69805 про сплату коштів за гарантією виконання зобов`язань №751-25/1 від 05.02.2025 зі змінами № 1 від 10.09.2025, в якій вказав на те, що принципал не виконав зобов`язання на суму авансового платежу, а також вимогу бенефіціара щодо повернення авансового платежу на умовах договору та вимагав сплатити суму гарантії в розмірі 17337766,23 грн .
Листом від 17.11.2025 вих № 21.3.1/804 відповідач повідомив третю особу про отримання вимоги бенефіціара щодо сплати грошових коштів за банківською гарантією № 751-25/1.
Листом від 24.11.2025 вих № 1124-1принципал повідомив гаранта про недоцільність здійснення виплати коштів за банківськими гарантіями та повідомив про намір звернутися до суду з позовом до бенефіціара.
У строки, встановлені гарантією виконання зобов`язань №751-25/1 від 05.02.2025 відповідач, як гарант виплату за гарантією на користь бенефіціара не здійснив, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду про стягнення 17337766,23 грн боргу та 21375,33 грн 3% річних. 

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.
Відповідно до ч.1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
У відповідності до положень ст.6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (стаття 547 Цивільного кодексу України).
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України).
Стаття 560 Цивільного кодексу України визначає, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
За змістом положень статті 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана.
Відповідно до ст.562 ЦК зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.
Частиною 1 статті 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.
Згідно із ч.2, 3 ст.563 Цивільного кодексу України вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.
Отже, у частині змісту вимоги та доданих до неї документів законодавець чітко визначив, що обов`язковим є зазначення у вимозі або у доданих до неї документах того, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Водночас обов`язкового переліку документів, які мають бути додані до вимоги за гарантією, закон не містить, тобто законодавець залишив на розсуд особи, яка складає гарантію, визначення у тексті гарантії певного переліку документів, які повинні бути додані до вимоги за гарантією. Аналогічний висновок викладений у п.8.4 постанови Верховного Суду від 18.08.2022 у справі №910/1674/20 та п.8.34 постанови Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22.
Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України №639 від 15.12.2004 (далі - Положення № 639).
Згідно з п.65 Положення №639 бенефіціар для отримання платежу за гарантією подає до банку-гаранта безпосередньо або через банк бенефіціара (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу за гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).
Вимога - лист або повідомлення з вимогою до банку-гаранта/банку-контргаранта сплатити кошти за гарантією/контргарантією. Вимога за гарантією складається бенефіціаром і подається у довільній формі, якщо інше не визначено умовами гарантії (у якій має зазначатися, у чому полягає порушення принципалом базових відносин, забезпечених гарантією), або надсилається у формі повідомлення банку-гаранту. 
Згідно з п.36 розд.V Положення №639 банк-гарант (резидент), отримавши від бенефіціара або банку бенефіціара, або іншого банку вимогу, перевіряє достовірність цієї вимоги, а також те, що вона становить належне представлення.
Підпункт 11 п.2 розд.І Положення №639 встановлює, що належне представлення - це представлення документів за гарантією/контргарантією, яке відповідає вимогам і умовам такої гарантії/контргарантії; вимогам правил, яким підпорядковується гарантія/контргарантія, а якщо немає відповідного положення в гарантії/контргарантії або правилах, - міжнародній стандартній практиці за гарантіями/контргарантіями.
При цьому, для визначення належності представлення необхідно керуватись саме умовами виданої Банком банківської гарантії (подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №904/1156/19).
Положення №639 не дає визначення достовірності вимоги. Водночас зі змісту п.54 (авізуючий банк (резидент), отримавши від іншого банку гарантію, перевіряє достовірність цієї гарантії (перевіряє ключі, підписи, формат SWIFT)), п.69 (банк-гарант (резидент), отримавши від іншого банку контргарантію, перевіряє достовірність цієї контргарантії (перевіряє ключі, підписи, формат SWIFT)) випливає, що під перевіркою достовірності вимоги слід розуміти перевірку того, що вимога подана (підписана) бенефіціаром (від його імені), а не іншою особою. Аналогічний висновок сформульований у постанові Об`єднаної палати від 17.05.2024 у справі №910/17772/20.
Відтак, отримавши вимогу, банк (гарант) повинен перевірити її на відповідність таким критеріям: 1) чи є така вимога належним представленням; 2) чи є така вимога достовірною. При цьому ані ЦК, ані Положення №639 не покладають на гаранта обов`язок звертатися до бенефіціара із запитами або уточнювати інформацію щодо вимоги в інший спосіб (п. 62 постанови Верховного Суду від 11.02.2026 у справі № 910/1543/25).
Як встановив суд вище, відповідно гарантії виконання зобов`язань № 751-25/1, АТ "БАНК АЛЬЯНС" безвідклично та безумовно, зобов`язалося виплатити бенефіціару грошову суму в розмірі 17337766,23 грн, після одержання письмової вимоги бенефіціара, що містить твердження про те, що принципал не виконав або неналежно виконав зобов`язання на суму авансового платежу або не виконав вимоги бенефіціара щодо повернення авансового платежу, без подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких умов.
З матеріалів справи вбачається, що 17.11.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою вих № 01/69805 про сплату коштів за гарантією виконання зобов`язань №751-25/1 від 05.02.2025 зі змінами № 1 від 10.09.2025, в якій вказав на те, що принципал не виконав зобов`язання на суму авансового платежу, а також вимогу бенефіціара щодо повернення авансового платежу на умовах договору та вимагав сплатити суму гарантії в розмірі 17337766,23 грн .
Вимога підписана Членом правління Юрик І.І., до вимоги додані копії довіреності та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Враховуючи викладене, а також вимоги і умови, визначені гарантією виконання зобов`язань №751-25/1, суд дійшов висновку, що вимога позивача до відповідача вих № 01/69805 була належно представлена та достовірна, оскільки заявлена в період дії гарантії, містила твердження про те, що принципал не виконав зобов`язання на суму авансового платежу, а також вимогу бенефіціара щодо повернення авансового платежу на умовах договору, підписана уповноваженою особою бенефіціара. 
Надання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших вимог гарантією виконання зобов`язань № 751-25/1 не передбачено.
Отже, вимога позивача вих № 01/69805 відповідала умовам гарантії виконання зобов`язань №751-25/1.
За умовами ч. 2 ст. 564 Цивільного кодексу України, гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.
З матеріалів справи вбачається, що банк відповіді на вимогу не надав, коштів за гарантією не сплатив.
Частино. 1, 2 ст. 565 ЦК України визначено, що гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.
Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.
Матеріали справи не місять доказів повідомлення відповідачем позивача про ро відмову від задоволення його вимоги.
В той же час, судом не встановлено, а відповідачем не доведено наявності підстав для відмови у задоволенні вимоги кредитора.
При вирішенні вказаного спору в контексті спірних правовідносин суд враховує позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 та зазначає таке.
Постановою від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 Об`єднана палата відступила від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.06.2021 №910/16898/19, наголосивши, що гарант не вправі робити власні висновки щодо наявності чи відсутності обов`язку принципала, а зобов`язаний платити за гарантією, якщо вимога та додані документи (якщо вони передбачені умовами гарантії) за зовнішніми ознаками відповідають умовам гарантії. Стаття 565 ЦК України визначає вичерпний перелік випадків, коли гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора. Цей перелік, зокрема, не містить такої підстави для відмови гаранта від платежу, як відсутність чи недоведення бенефіціаром порушення основного зобов`язання боржником. У відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, яке не залежить від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Отже, гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.
Хоча у механізмі забезпечувального інституту гарантії беруть участь три суб`єкти - бенефіціар, принципал та гарант, зазначені вище правочини не зв`язують всіх їх одночасно. Так, договір між бенефіціаром і принципалом, з якого виникає основне зобов`язання, зв`язує лише бенефіціара і принципала, але не гаранта. Договір між принципалом і гарантом зв`язує лише принципала і гаранта, але не бенефіціара. Односторонній правочин щодо видачі гарантії створює обов`язки лише для гаранта (частина третя статті 202 ЦК України), а бенефіціар є кредитором у відповідному грошовому зобов`язанні.
Отже, забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.
Виходячи з викладеного, об`єднана палата вважає, що законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.
Положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина третя статті 563 ЦК України), слугує меті ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення (п. 51-54 постанови ОП ВС від 17.05.2024 у справі №910/17772/20).
У п. 65 постанови Верховного суду від 11.02.2026 у справі № 910/1543/25 зазначено, що вимога бенефіціара (разом з документами, якщо вони передбачені умовами гарантії) має лише зовні (формально) відповідати встановленим гарантією умовам. Відсутність чи недоведення бенефіціаром порушення основного зобов`язання боржником (принципалом) не є підставою для відмови гаранта від платежу. Гарант не повинен встановлювати факт порушення принципалом основного зобов`язання, зокрема детально аналізувати зміст доданих до вимоги документів, при прийнятті рішення про виплату за гарантією.
Враховуючи викладене доводи відповідач та третьої особи не спростовують наявності обов`язку у банку сплатити гарантію за вимогою позивача вих № 01/69805, отриманою 17.11.2025. Такий обов`язок відповідач мав виконати у строк до 20.11.2025. 
В той же час, щодо посилань відповідача та третьої особи на обставини, що можуть бути встановлені за результатами вирішення спору у справі № 910/14914/25, то суд зазначає таке.
Так, в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № № 910/14914/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІНАТРОН-ГРУП" до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", Акціонерного товариства "Банк Альянс" про: 
- визнання недійcним Повідомлення Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" за вих. №01/71944 від 24.11.2025 року про розірвання в односторонньому порядку Договору №01/160-24 від 02.12.2024 року на виконання робіт по об`єкту "Реконструкція ПС 330 кВ "Чернігівська" з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський р-н., с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ);
- зобов`язання ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" погодити проектно-кошторисну документацію по об`єкту, погоджену листом ГШ ЗСУ від 11.10.2025 року № 300/1/ С/8623, 
- визнання укладеною між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО" додаткову угоду №3 до Договору №01/160-24 від 02.12.2024, в наведеній в позовній заяві редакції;
- визнання такою, що не підлягає виконанню, гарантії за Договором про надання гарантії (гарантійна лінія) №751-25 від 05.02.2025 року, укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та АТ "АЛЬЯНС БАНК" в забезпечення виконання умов Договору від 02.12.2024 року №01/160-24 на виконання робіт по об`єкту "Реконструкція ПС 330 кВ "Чернігівська" з влаштуванням фізичного захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський р-н., с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ), укладеним між ТОВ "ДІНАТРОН-ГРУП" та ПрАТ "НЕК "УКРЕНЕРГО".
Відповідач стверджує, що не може здійснювати будь-які виплати на користь бенефіціара до закінчення розгляду справи №910/14914/25, оскільки: 
- діють заходи забезпечення позову, відповідно до яких банку заборонено здійснювати будь-які виплати за вимогами бенефіціара по гарантії №751-25/1 від 05.02.2025;
- у разі здійснення оплати гарантом за вимогами бенефіціара без належних правових підстав (в т.ч. без настання гарантійного випадку), банк може втратити право на отримання регресного відшкодування згідно статті 569 ЦК України.
В цьому конктексті суд зазначає, що призначенням інституту гарантії (пар.4 гл.49 ЦК) є надання упевненості учасникам обороту в тому, що бенефіціар гарантовано і швидко одержить платіж, якщо надасть документи, передбачені гарантією (наприклад, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо), причому навіть і в тому випадку, коли між принципалом і бенефіціаром існує спір щодо виконання зобов`язання. Запорукою тому має бути надійність банківської системи. Тим самим у разі виникнення спору щодо наявності чи відсутності боргу принципала останній та бенефіціар в частині стягнення боргу міняються місцями: не бенефіціар звертається до суду за стягненням боргу (бо він вже одержав від гаранта суму боргу, яку вважав наявною), а принципал позивається до суду про стягнення з бенефіціара суми, яку принципал вважає отриманою за його рахунок без достатньої правової підстави (гл.83 ЦК) з огляду на відсутність боргу принципала (п.59 постанови Об`єднаної палати від 17.05.2024 у справі №910/17772/20).
Якщо ж бенефіціар за відсутності основного зобов`язання або за відусності передбачених осоновним договром підстав звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок потерпілого, оскільки за загальним правилом ч.1 ст.569 ЦК гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то постраждалим є боржник (принципал). Він вправі звернутись до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами гл.83 "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" ЦК.
Отже, наявність судового спору у справі №910/14914/25 не впливає на обов`язок гаранта виплатити за гарантією, не впливає на результати розгляду спору у цій справі та не звільняє гаранта від його обов`язку виплати за гарантією. 
Щодо тверджень третьої особи про те, що автономність гарантії не виключає застосування статей 3, 13, 16, 212 ЦК України, а суд має оцінити не лише факт існування гарантії та факт звернення бенефіціара з вимогою, а й наявність у позивача належного матеріально-правового права на примусове стягнення заявленої суми, то суд зазначає що доводи в цій частині зводяться до незгоди із висновками ОП КГС ВС щодо предмета доказування у спорах про стягнення за банківською гарантією, викладеними у постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20.
Щодо наявності ухвали про забезпечення позову у справі №910/14914/25, то суд зазначає таке.
Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2025 вжито заходи забезпечення позову у справі № 910/14914/25 шляхом заборони Акціонерному товариству "БАНК АЛЬЯНС" здійснювати будь-які платежі за вимогами Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" за Договором про надання гарантії (гарантійна лінія) № 751-25 від 05.02.2025 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІНАТРОН-ГРУП" та Акціонерним товариством "БАНК АЛЬЯНС", в забезпечення виконання умов Договору від 02.12.2024 року № 01/160-24 на виконання робіт з реконструкції ПС 330 кВ Північного ТУОМ з влаштуванням фізичного захисту АТ-2 захисту автотрансформатора АТ-2 (інв. № новий), Чернігівська область, Чернігівський район, с. Хмільниця - комплекс будівель та споруд (ПС-330 кВ), до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.
Суд зазначає, що у даному випадку позивач звернувся до відповідача із вимогою 17.11.2025, відповідач мав сплатити кошти за гарантією до 20.11.2025 включно, позивач звернувся з цим позовом до суду 16.12.2025.
Тобто права позивача були порушені відповідачем ще до постановлення ухвали про забезпечення позову у справі № 910/14914/25.
На момент звернення позивача з вимогою вих № 01/69805 та на момент настання строку виконання зобов`язання гаранта жодних заборон чи перешкод у виконанні зобов`язання у банку не існувало. 
Аналогічно таких заборон не існувало і на час звернення позивача з цим позовом до суду.
Суд зазначає, що заходи забезпечення позову є тимчасовими і у даному випадку впливають лише на строк та порядок виконання рішення у цій справі після набрання ним законної сили.
Наявність ухвали про забезпечення позову у справі № 910/14914/25 не припиняє зобов`язання відповідача за гарантією виконання зобов`язань № 751-25/1 від 05.02.2025, не свідчить про втрату позивачем права на стягнення та не є підставою для відмови у захисті порушеного права позивача.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З огляду на вищенаведене та встановлені судом фактичні обставини, невиконання відповідачем (гарантом) у строки, встановлені гарантією виконання зобов`язань № 751-25/1 від 05.02.2025 обов`язку з виплати грошової суми у розмірі 17 337 766,23 грн за гарантією (до 20.11.2025 включно), суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів в розмірі 17 337 766,23 грн.
Щодо позовних вимог про стягнення 21375,33 грн 3% річних, то суд зазначає таке.
Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми. 
Позивач здійснив нарахування 3% річних за період з 21.11.2025 по 05.12.2025.
Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що він є обґрунтованим та арифметично правильним, а тому з відповідач на користь позивача підлягають стягненню 21375,33 грн 3% річних
Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 86 ГПК України). 

ВИСНОВКИ СУДУ
Враховуючи вище встановлені обставини, приписи ст. 74, 76, 77-79, 86 Господарського процесуального кодексу України, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" до Акціонерного товариства "БАНК АЛЬЯНС" про стягнення 17359141,56 грн

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 
За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Акціонерного товариства "БАНК АЛЬЯНС" (04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, буд.50, ідентифікаційний код 14360506) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" (01032, м.Київ, вул.Симона Петлюри, буд.25, ідентифікаційний код 00100227) грошові кошти в розмірі 17 337 766,23 грн, 21375,33 грн 3% річних та 208309,70 грн судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено 30.04.2026.

Суддя С.О. Турчин