Єдиний унікальний номер 205/717/26
Номер провадження2/205/1683/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2026 року Новокодацький районний суд міста Дніпра в складі: 
головуючого судді - Терещенко Т.П., 
за участю секретаря судового засідання – Данчула К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 січня 2022 року між ТОВ « Лінеура Україна» та  ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2786276, відповідно до умов якого первісний кредитор взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит у сумі 5 100 грн. строком на 360 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувалася повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом. Строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 17 травня 2023 року між ТОВ « Лінеура Україна» та ТОВ « ФК «ЄАПБ» було укладено договір № 17052023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, зокрема, за кредитним договором № 2786276 від 06 січня 2022 року щодо боржника ОСОБА_1 23 травня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір № 23/05/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, зокрема, за кредитним договором № 2786276 від 06 січня 2022 року щодо боржника ОСОБА_1 . На підставі викладеного, представник позивача звернулася з цією позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором № 2786276 від 06 січня 2022 року в розмірі 23 215,66 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 5 098,94 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги – 18 116,72 грн., а також судовий збір у розмірі 3 028 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн.
19 січня 2026 року ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра зроблено запит до Державної міграційної служби України щодо інформації про зареєстроване місце проживання відповідача.
Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 06 березня 2022 року за № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ саме Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська (Новокодацький районний суд міста Дніпра).
Ухвалами судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 20 січня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування у АТ КБ «Приватбанк» інформації та виписки за картковим рахунком.
Представник позивача у позовній заяві заявила клопотання, в якому просила проводити розгляд справи без участі їх представника та не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином шляхом оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Новокодацького районного суду міста Дніпра, заперечень проти позову суду не представила, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 
27 травня 2026 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра було вирішено питання про заочний розгляд справи.
За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подала. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, вивчивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов таких висновків.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що 06 січня 2022 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2786276, підпис відповідача на якому вчинено із застосовуванням електронного підпису у виді одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого: строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів; сума кредиту – 5 100 грн.; стандартна процентна ставка – 1.99 % в день; річна процента ставка – 8 904,08 % річних (а. с. 8-12).
Разом з кредитним договором ОСОБА_1 також було підписано паспорт споживчого кредиту, графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а. с. 12-14).
Також судом встановлено, що ТОВ «Універсальні платіжні рішення» перераховано грошові кошти  ОСОБА_1 , що підтверджується перерахування коштів 06 січня 2022 року о 13:59:14 у розмірі 5 100 грн. на карту НОМЕР_1 з транзакцією в системі iPay.ua -129589503 (а. с. 18).
При цьому, в матеріалах справи також наявна відповідь АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-260421/79993-БТ від 27 квітня 2026 року на виконання ухвали суду від 20 січня 2026 року, в якій зазначено, що на ім`я ОСОБА_1 у банку емітовано карту № НОМЕР_2 , а також надано виписку по рахунку за період з 06 січня 2022 року по 16 січня 2022 року, з якого вбачається зарахування переказу в сумі 5 100 грн. на карту відповідача (а. с. 97-99).
Крім того, судом встановлено, що згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №2786276 від 06 січня 2022 року станом на 17 травня 2023 року у ОСОБА_1 перед ТОВ «Лінеура Україна» існує заборгованість, яка становить 23 215,66 грн. і складається з: 5 098,94 грн. – за тілом кредиту; 18 116,72 грн. – відсотків (а. с. 19-24).
Матеріалами справи підтверджено, що 17 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 17052023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило на користь ТОВ « ФК «ЄАПБ» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, зокрема, за кредитним договором № 2786276 від 06 січня 2022 року щодо боржника ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією витягу з реєстру боржників, який є додатком № 1 до договору факторингу № 17052023 від 17 травня 2023 року, де за № 5428 зазначено боржника ОСОБА_1 , з номером кредитного договору - № 2786276 і датою кредитного договору - 06 січня 2022 року, а також вказано суму основного боргу за кредитом – 5 098,94 грн. та суму нарахованих процентів – 18 116,72 грн. (а. с. 26-30).
Також матеріалами справи підтверджено, що 23 травня 2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 23/05/24, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників за договорами позики, зокрема, за кредитним договором № 2786276 від 06 січня 2022 року щодо боржника ОСОБА_1 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру заборгованостей № 5, де за № 4877 зазначено боржника ОСОБА_1 , з номером кредитного договору - № 2786276 і датою кредитного договору - 06 січня 2022 року, а також вказано суму основного боргу за кредитом – 5 098,94 грн. та суму нарахованих процентів – 18 116,72 грн. (а. с. 30-44).
Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (ч. 1 ст. 1084 ЦК України).
Разом із тим щодо суб`єктного складу таких правовідносин ч. 3 ст. 1079 ЦК України визначає, що фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
Зокрема, у п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.
Пунктом 5 частини 1 статті 1 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що фінансова послуга - це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою.
Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Факторинг Партнерс» за кредитним договором № 2786276 від 06 січня 2022 року ОСОБА_1 має заборгованість в загальному розмірі 23 215,66 грн. грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 5 098,94 грн. та заборгованості за відсотками 18 116,72 грн. (а. с. 25).
Отже, пред`являючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Факторинг Партнерс» просило стягнути заборгованість за тілом кредиту та відсотками.
Статтею 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
У статті 3 ЗУ «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію»).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно із частиною 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.
Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Згідно із ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Отже, принцип змагальності сторін визначений законом і він передбачає, що кожна сторона повинна довести перед судом обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У кожної із сторін не має процесуальних переваг в доведенні своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено, що існування заборгованості відповідача за кредитним договором № 2786276 від 06 січня 2022 року в загальному розмірі 23 215,66 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а відповідачем не було надано власного розрахунку або інших доказів з метою спростування обґрунтованості заявлених позовних вимог.
Також судом встановлено факти укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 вищевказаного кредитного договору, отримання відповідачем коштів за його умовами, та невиконання відповідачем належним чином зобов`язань з повернення кредитних коштів.
При цьому суд також приймає до уваги ту обставину, що ТОВ «Лінеура Україна» відступило право вимоги щодо заборгованості відповідача на користь ТОВ «ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу № 17052023 від 17 травня 2023 року, а потім на користь позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі договору факторингу № 23/05/24 від 23 травня 2024 року, і таке відступлення відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 512 та ст. 513 ЦК України.
Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовна заява ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором підлягає задоволенню в повному обсязі.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 3 028 грн.
Також пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.
Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вирішує питання про стягнення з відповідача на користь позивача також понесених позивачем витрат на правову допомогу, що підтверджуються договором № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02 липня 2024 року, який укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та АО «Лігал Ассістанс»; заявкою на надання юридичної допомоги № 406 від 03 листопада 2025 року щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 ; витягом з акту № 23 від 28 листопада 2025 року про надання юридичної допомоги, яким визначено вартість години роботи адвоката, переліком проведеної роботи з кількістю витраченого на надану правову допомогу часу на загальну суму 13 000 грн. (а. с. 49-55).
Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 910/15944/17).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, суд вважає, що витрати в розмірі 13 000 грн. не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також суперечить принципу розподілу таких витрат, оскільки з матеріалів справи вбачається відсутність співмірності з часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх необхідністю, обсягом виконаної адвокатом роботи. Крім того, справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження, сторони до суду не з`являлися, а отже не відноситься до складних справ.
Однак, враховуючи, що рішенням суду позов задоволено, що дає суду підстави зазначити про здійснення адвокатом належного захисту позивача, але судом враховується недотримання співмірності затрат на правничу допомогу і тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 2 000 грн., що відповідає критерію розумності, встановлений їхньою дійсністю та необхідністю у цій справі.
Керуючись ст. ст. ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 137, 141, 206, 223, 247, 259, 263-265, 273, 280, 354, 355 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371) заборгованість за договором № 2786276 від 06 січня 2022 року в розмірі 23 215,66 грн., яка складається з тіла кредиту - 5 098,94 грн. та з відсотків - 18 116,72 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (код ЄДРПОУ 42640371) понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 3 028 грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Сторони:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, оф. 521.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя:          Т.П. Терещенко