ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 травня 2026 року справа №200/4923/25 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі № 200/4923/25 (головуючий І інстанції Духневич О.С.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 057350008993 від 04.06.2025 про відмову у призначенні пенсії; 
- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії від 27.05.2025, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи, що дають право на пенсію відповідно до статті 13 (пункт "в") Закону України "Про пенсійне забезпечення” при наявності 25 років страхового стажу, з яких не менше 20 років у сільському господарстві по професіям тракториста та роботи на посадах тракториста тракториста-машиніста: з 05.05.1987 по 12.04.2000, з 12.04.2000 по 31.03.2004, з 01.04.2004 по 21.09.2004, з 19.07.2012 по 01.11.2012, з 28.07.2015 по 30.11.2015, з 09.02.2021 по 08.04.2025.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 04.06.2025 № 057350008993 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу;.
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди роботи з 05.05.1987 по 12.04.2000 на посаді тракториста в колгоспі “Зоря комунізму”, з 12.04.2000 по 31.03.2004 на посаді тракториста в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю “Зоря”, з 01.04.2004 по 21.09.2004 на посаді механізатора в Товаристві з обмеженою відповідальністю “Донбас”, з 09.02.2021 по 08.04.2025 на посаді тракториста-машиніста в Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII, починаючи з 27.05.2025;
- в решті позовних вимог - відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволені позову через порушення норм матеріального права.
Апелянт вважає правомірним спірне рішення про відмову позивачу в призначені пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки відсутній необхідний пільговий стаж; до пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно довідок від 21.05.2025 № 2, від 08.04.2025 № 12, від 05.05.2025 № 17, оскільки довідки не відповідають вимогам додатку 5 Постанови 637.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволені.
Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».
За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).
Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).
Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).
За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.
Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження. 
Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.
27.05.2025 позивач звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. “в” ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення”
За принципом екстериторіального прийняття рішень заява була передана для розгляду та ухвалення відповідного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області.
Рішенням відповідача від 04.06.2025 № 057350008993 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю пільгового стажу.
Також повідомлено, що страховий стаж становить 27 років 09 місяців 06 днів, пільговий стаж - відсутній. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідок від 21.05.2025 № 2, від 08.04.2025 № 12, від 05.05.2025 № 17, оскільки довідки не відповідають вимогам додатку 5 Постанови № 637.
Апеляційний суд надає правову оцінку спірним правовідносинам та враховує наступне.
Спірні правовідносини регулюються Законами України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Закон № 1788-XII був введений в дію з 01 січня 1992 року в частині норм, що стосуються призначення і виплати пенсій та коригування рівнів пенсій, призначених до введення цього Закону; з 01 квітня 1992 року в повному обсязі.
01 січня 2004 року набув чинності Закон № 1058-IV.
Відповідно до ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Отже, страховий стаж здобутий до впровадження системи персоніфікованого обліку обчислюється на підставі документів згідно законодавства, що діяло до набрання чинності Закону № 1058-IV.
За п. "в" ч. 1 ст. 13 Закону 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Законом України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення” від 02.03.2015 № 213-VIII, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "в" статті 13 Закону № 1788-XII загальний стаж роботи права на пенсію на пільгових умовах, а саме з 25 років до 30 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини рішення КСУ № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII.
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, трактористи-машиністи, безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства, - чоловіки після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-XII, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
Тобто, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-XII, з урахуванням рішення № 1-р/2020, встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах трактористам-машиністам після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 20 років на зазначеній роботі.
Порядок призначення пенсій на пільгових умовах трактористам-машиністам, які безпосередньо зайняті у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства роз`яснено у листі Міністерства соціального забезпечення № 7 від 20.01.92.
Так, відповідно до роз`яснення, до трактористів-машиністів, безпосередньо зайнятих у виробництві сільськогосподарської продукції, відносяться працівники, які оформлені на роботу трактористами-машиністами, мають відповідне посвідчення, постійно зайняті на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах на протязі повного сезону сільськогосподарських робіт в рослинництві та тваринництві. Трактористам-машиністам, які відробили повний польовий період на тракторах та інших самохідних сільськогосподарських машинах, весь рік роботи зараховується до стажу, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення і в тому випадку, якщо в міжпольовий або міжсезонний період вони виконували інші роботи (на стаціонарних і причіпних установках та агрегатах, по ремонту сільськогосподарської техніки, на тваринницьких фермах тощо). Віднесення господарства до підприємств сільського господарства, трактористи-машиністи яких мають право на пільгову пенсію, провадиться відповідно до класифікатора галузей народного господарства.
Таким чином, головними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є досягнення відповідного віку (55 років), наявність необхідного загального стажу (25 років) та стажу роботи на посадах тракториста-машиніста, підтвердження безпосередньої зайнятості у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах, інших підприємствах сільського господарства (20 років).
За ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За пунктом 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (далі - Порядок № 637) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків. 
Згідно з п. 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій. 
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що саме трудова книжка працівника є пріоритетним документом, що підтверджує його стаж роботи.
Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 у справі № 235/805/17, від 06.12.2019 у справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 у справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 у справі № 242/2536/16.
Крім того, надання уточнюючих довідок підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Відповідно до записів в трудовій книжці колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 15.06.1987 позивач у період з 05.05.1987 по 12.04.2000 працював трактористом в колгоспі “Зоря комунізму”, з 12.04.2000 по 31.03.2004 працював трактористом в СТОВ “Зоря”, з 01.04.2004 по 21.09.2004 працював механізатором в ТОВ “Донбас”, з 19.07.2012 по 01.11.2012 працював трактористом-машиністом у ФОП ОСОБА_3 за трудовим договором від 19.07.2012 № 68, з 28.07.2015 по 30.11.2015 працював трактористом-машиністом у ФОП ОСОБА_3 , з 09.02.2021 по теперішній час працює трактористом-машиністом в ФОП ОСОБА_2 .
З протоколу розрахунку стажу вбачається, що вказані періоди зараховані до страхового стажу позивача. Разом з тим, до пільгового стажу вказані періоди не зараховані відповідачем.
В рішенні від 04.06.2025 № 057350008993 відповідач зазначив, що страховий стаж становить 27 років 09 місяців 06 днів, пільговий стаж відсутній. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до довідок від 21.05.2025 № 2, від 08.04.2025 № 12, від 05.05.2025 № 17, оскільки довідки не відповідають вимогам додатку 5 Постанови № 637.
Суд враховує, що в матеріалах справи наявні довідки ФОП ОСОБА_3 від 21.05.2025 № 2, ФОП ОСОБА_2 від 08.04.2025 № 12 та ТОВ “Донбас” від 05.05.2025 № 17, з яких вбачається, що ОСОБА_1 у період з 01.04.2004 по 21.09.2004, з 21.05.2020 по 17.11.2020 та з 09.02.2021 по 08.04.2025 працював повний робочий день трактористам-машиністам, безпосередньо зайнятий у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.
Щодо доводів відповідача про те, що довідки від 21.05.2025 № 2, від 08.04.2025 № 12, від 05.05.2025 № 17 не відповідають вимогам додатку 5 Постанови № 637, суд враховує наступне.
За пунктом 20 Порядку № 637 у довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
За змістом довідок ФОП ОСОБА_3 від 21.05.2025 № 2, ФОП ОСОБА_2 від 08.04.2025 № 12 та ТОВ “Донбас” від 05.05.2025 № 17 вбачаються відомості, передбачені пунктом 20 Порядку № 637, зокрема, щодо назви професії (посади) позивача, характеру виконуваної ним роботи тощо.
Крім того, саме на підприємство покладаються обов`язки щодо складання довідки, якою підтверджується стаж роботи особи, а тому позивач не може нести тягар відповідальності за не зазначення (неповне зазначення) даних у такій довідці.
При цьому, пенсійним органом в спірному рішенні не зазначено, в чому саме полягає невідповідність довідок Додатку № 5 Порядку № 637.
Отже, періоди роботи позивача з 01.04.2004 по 21.09.2004 та з 09.02.2021 по 08.04.2025 підлягають зарахуванню до його пільгового стажу.
Щодо періодів з 05.05.1987 по 12.04.2000, з 12.04.2000 по 31.03.2004 до пільгового стажу позивача, суд зазначає наступне.
Постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за № 310 затверджений Порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників (далі - Порядок № 310).
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 310 трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.
Відповідно до пункту 5 Порядку № 310 до трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 310 всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.
Крім того, необхідно враховувати встановлений зразок трудової книжки колгоспника, згідно з яким трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: III "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; IV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 310 трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки.
Трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого зразка, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).
Отже, саме відомостями трудової книжки колгоспника підтверджується трудова участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімуму трудової участі).
На сторінках 18-21 трудової книжки колгоспника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 15.06.87 містяться відомості щодо виконання визначеного мінімуму трудоднів, а саме:
в 1987 році 178 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1988 році 95,5 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1989 році служба в Радянській армії (при мінімумі 275 л/днів);
в 1990 році 188,5 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1991 році 284 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1992 році 320 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1993 році 339 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1994 році 328 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1995 році 304 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1996 році 319 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1997 році 321 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1998 році 282 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1999 році 282 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 2000 році 297 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 2001 році 315 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 2002 році 284 л/днів (при мінімумі 297 л/днів);
в 2003 році 294 л/днів (при мінімумі 251 л/днів);
в 2004 році 216 л/днів (при мінімумі 216 л/днів).
В матеріалах справи наявна архівна довідка трудового архіву Олександрівської селищної ради Донецької області від 14.02.2025 № 20, відповідно до якої підтверджено трудовий стаж ОСОБА_1 згідно книги обліку стажу про встановлення мінімуму та фактично відпрацьованих людино-днів за період з 1987 по 2004 роки, а саме:
в 1987 році 178 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1988 році 95,5 л/днів (при мінімумі - л/днів);
в 1989 році служба в Радянській армії (при мінімумі - л/днів);
в 1990 році 188,5 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1991 році 284 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1992 році 320 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1993 році 339 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1994 році 328 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1995 році 304 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1996 році 319 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1997 році 321 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1998 році 282 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 1999 році 282 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 2000 році 297 л/днів (при мінімумі 275 л/днів);
в 2001 році 315 л/днів (при мінімумі 258 л/днів);
в 2002 році 284 л/днів (при мінімумі 267 л/днів);
в 2003 році 294 л/днів (при мінімумі 251 л/днів);
в 2004 році 219 л/днів (при мінімумі 288 л/днів).
Суд враховує, що трудова книжка колгоспника та архівна довідка трудового архіву Олександрівської селищної ради Донецької області від 14.02.2025 № 20 містять достатньо належних та допустимих доказів, що підтверджують роботу позивача у період з 1987 по 2004 роки на посаді тракториста-машиніста, безпосередньо зайнятого у виробництві сільськогосподарської продукції в колгоспах, радгоспах і на інших підприємствах сільського господарства.
Водночас, в рішенні від 04.06.2025 № 057350008993 відповідачем не зазначено взагалі підстав незарахування періодів роботи з 05.05.1987 по 12.04.2000, з 12.04.2000 по 31.03.2004 до пільгового стажу.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії відповідача щодо незарахування до пільгового стажу позивача періодів роботи з 05.05.1987 по 12.04.2000, з 12.04.2000 по 31.03.2004 є протиправними, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний зарахувати зазначені періоди до пільгового стажу позивача.
Отже, загальний пільговий стаж позивача за результатами розгляду цієї справи становить 21 рік 6 місяців 16 днів (з 05.05.1987 по 12.04.2000, з 12.04.2000 по 31.03.2004, з 01.04.2004 по 21.09.2004, з 09.02.2021 по 08.04.2025).
За частиною 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної правової норми слідує, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 року у справі № 826/17220/17.
На час звернення із заявою про призначення пенсії від 27.05.2025 позивач відповідав вимогам щодо віку (55 років), загального стажу (25 років) та стажу роботи на посадах тракториста-машиніста (20 років), необхідних для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. "в" ст. 13 Закону № 1788-XII, обґрунтованих підстав для відмови у призначенні пенсії у рішенні від 04.06.2025 № 057350008993 відповідачем не вказано.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про:
- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 04.06.2025 № 057350008993 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах позивачу;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу до пільгового стажу періоди роботи з 05.05.1987 по 12.04.2000 на посаді тракториста в колгоспі “Зоря комунізму”, з 12.04.2000 по 31.03.2004 на посаді тракториста в Сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю “Зоря”, з 01.04.2004 по 21.09.2004 на посаді механізатора в Товаристві з обмеженою відповідальністю “Донбас”, з 09.02.2021 по 08.04.2025 на посаді тракториста-машиніста в Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ;
- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах згідно п. "в" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 № 1788-XII, починаючи з 27.05.2025. 
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду.
Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 січня 2026 року у справі № 200/4923/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.
Повний текст постанови складений 12 травня 2026 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: Е.Г. Казначеєв

І.Д. Компанієць