ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"29" квітня 2026 р. Справа№ 911/1643/25
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Колесника Р.М.
суддів: Горбасенка П.В. 
Сковородіної О.М. 

при секретарі судового засідання: Пічкур А.О.
за участю представників учасників справи:
від позивача (за первісним позовом) - відповідача (за зустрічним позовом): не з`явились  
від відповідача (за первісним позовом) - позивача (за зустрічним позовом): не з`явились
від третьої особи (за первісним позовом) - третьої особи (за зустрічним позовом): Безух О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні 

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича
на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.02.2026 (повний текст ухвал складено 03.03.2026)

та 

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича
на ухвалу Господарського суду Київської області від 10.02.2026 (повний текст ухвал складено 03.03.2026)

у справі № 911/1643/25 (суддя - Заєць Д.Г.)
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк»
до Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, - Головного управління Національної поліції у м. Києві
прo зобов`язання вчинити дії
та 
за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецпарк»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, - Головного управління Національної поліції у м. Києві
про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень та мотиви їх прийняття

ТОВ «Укрспецпарк» звернулось в Господарського суду Київської області із позовом до ФОП Василевського В.Я. про зобов`язання вчинити дії.
У свою чергу, ФОП Василевський В.Я. звернувся в Господарського суду Київської області із зустрічним позовом до ТОВ «Укрспецпарк» про усунення перешкод у користуванні майном.
Ухвалою Господарського суду Київської області 16.12.2025 залишено первісний позов за заявою ТОВ «Укрспецпарк» без розгляду.
17.12.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від ФОП Василевського В.Я. надійшла заява щодо розподілу судових витрат, в якій просив стягнути з ТОВ «Укрспецпарк» витрати на професійну правничу допомогу за розгляд первісного позову у розмірі 200000,00 гривень.
08.01.2026 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від ФОП Василевського В.Я. надійшла заява про відмову від зустрічного позову унаслідок його задоволення відповідачем та про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з ТОВ «Укрспецпарк» витрати на професійну правничу допомогу за розгляд зустрічного позову у розмірі 200000,00 гривень.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.02.2026 заяву ФОП Василевського В.Я. задоволено частково, присуджено до стягнення з ТОВ «Укрспецпарк» на користь ФОП Василевського В.Я. 10000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу, понесених в процесі розгляд первісного позову.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 10.02.2026 прийнято відмову ФОП Василевського В.Я. від зустрічного позову, провадження у справі в частині позовних вимог за зустрічним позовом закрито, присуджено до стягнення з ТОВ «Укрспецпарк» на користь ФОП Василевського В.Я. 10000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу, понесених в процесі розгляд зустрічного позову. 
Суд першої інстанції, задовольняючи частково заяви ФОП Василевського В.Я. та присуджуючи до стягнення з ТОВ «Укрспецпарк» на користь ФОП Василевського В.Я. 10000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених в процесі розгляд первісного позову та 10000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених в процесі розгляд зустрічного позову, виходив із того, що заявлені скаржником до стягнення розміри витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесені в процесі розгляд первісного та зустрічного позовів, є непропорційним до предмета спірних правовідносин, а тому, покладення на ТОВ «Укрспецпарк» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 200000,00 гривень за розгляд первісного позову та 200000,00 гривень за розгляд зустрічного позову є надмірним та таким, що не відповідає вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору.

Короткий зміст апеляційної скарги 

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає зокрема про те, що оскаржувані ухвали місцевого господарського суду є необґрунтованими та несправедливими, у зв`язку із тим, що судом першої інстанції при їх постановлені було порушено норми процесуального та матеріального права, в тому числі судом не було у повній мірі досліджено обставини справи, що мали важливе значення у процесі розподілу витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі скаржник вказує на надмірне зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. 

Позиція суду апеляційної інстанції 

Щодо процесуальних аспектів розгляду даної справи у суді апеляційної провадження 

Як вбачається з матеріалів справи, представник скаржника, - адвокат Яценко А.О. мав намір брати участь у судовому засіданні, призначеному 29.04.2026 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Водночас, внаслідок нестабільного зв`язку та/або технічних перебоїв, суд не зміг приєднати представника скаржника до створеної відеоконференції.
Вже після судового засідання, за результатами якого судом було оголошено вступну і резолютивну частини даної постанови, до суду через систему «Електронний суд» від представника скаржника, - адвоката Яценка А.О. надійшла заява, в якій він надав суду пояснення щодо причин свого непід`єднання до відеоконференції.
Таким чином, колегія суддів, враховує подану адвокатом Яценком А.О. заяву та з розумінням ставиться до викладених у ній пояснень, водночас звертає увагу на приписи ч. 11 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції та у даній справі явка учасників справи у судове засідання не була визнана судом обов`язковою, ситуація, яка склалась під час проведення судового засідання, внаслідок якої представник не зміг під`єднатись до судового засідання в режимі відеоконференції жодним чином не завадила ефективному виконанню судом завдань господарського судочинства. 

Щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).
Згідно з ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 123 цього ж кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 126 цього ж кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (1). Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (2).
Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).
Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Внаслідок системного тлумачення вищевказаних правових норм вбачається очевидним фактом те, що розподіл між сторонами витрат на професійну правничу допомогу адвоката за загальним правило відбувається саме за результатами розгляду справи по суті та ухвалення судом рішення у справі. Саме за наслідками розгляду справи та ухвалення відповідного рішення, суд може найбільш ретельно та повно встановити, а також дослідити у сукупності всі обставини самої справи, характер спірних правовідносин, що виникли між сторонами, а також дії сторін спору, як до судового розгляду, так і під час судового розгляду на предмет їх обґрунтованості та добросовісності, що напряму корелює із завданнями господарського судочинства, що полягає у справедливому, неупередженому та своєчасному вирішенні спору.
Однак, положення процесуального закону передбачають деякі виключення з вищезазначеного правила.
Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.
Крім того, згідно з ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.
За своє суттю, залишення позову без розгляду, а також закриття провадження у справі є формою закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті, у зв`язку з чим і результат вирішення спору відсутній (схожі правові висновки викладені у пункті 10.1 постанови Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 904/9628/17). 
Демонстративним є те, що положення ст.ст. 226, 231 ГПК України містять ідентичні норми про те, що при закритті провадження у справі та/або залишенні позову без розгляду суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.
Вищевказані правомочності суду вирішити питання про розподіл між сторонами судових витрат внаслідок залишення позову без розгляду та/чи закриття провадження у справі доповнюється положеннями ч.ч. 3,5 ст. 130 ГПК України, відповідно до яких у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача (3). У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (5).
Таким чином, підводячи підсумки тлумачення вищевказаних положень статей глави 8 ГПК України, колегія суддів звертає увагу на те, що презумпція повного покладення на іншу сторону понесених витрат на правничу допомогу у першу чергу передбачена для випадків коли розгляд справи завершується вирішенням спору по суті, внаслідок чого судовим рішенням, як завершальним правовим актом достеменно встановлюється факт того, що спір виник внаслідок неправомірних дій сторони, не на користь якої було прийнято рішення по суті спору. Це обумовлене тим, що оцінка поведінки сторони, не на користь якої було прийняте рішення відбувається внаслідок повноцінного судового розгляду справи по суті, коли судом буде достовірно встановлено, чи було право порушене, чи порушене воно відповідачем та чи підлягає воно захисту у спосіб обраний позивачем.
Як вбачається із матеріалів даної справи, її розгляд у суді першої інстанції було припинено внаслідок подання ТОВ «Укрспецпарк» заяви про залишення первісного позову без розгляду та внаслідок подання ФОП Василевським В.Я. заяви про відмову від зустрічного позову.
Дослідивши заяву ТОВ «Укрспецпарк» про залишення первісного позову без розгляду, колегія суддів констатує те, що із змісту самої заяви не вбачається, що її подання обумовлене усвідомленням позивачем за первісним позовом безпідставності свого позову, а обґрунтовано небажанням продовжувати вирішення цього спору через втрату інтересу щодо продовження наявних між сторонами орендних правовідносин, з огляду на категоричність позиції ФОП Василевським В.Я. до ТОВ «Укрспецпарк» щодо цього питання. 
У свою чергу заява позивача за зустрічним позовом, обґрунтована тим, що він не підтримує вимоги внаслідок їх задоволення відповідачем за зустрічним позовом у добровільному порядку, шляхом звільнення земельної ділянки від свого майна.
Проте, за обставин цієї справи, залишаючи первісний позов без розгляду та приймаючи відмову від зустрічного позову, у суду першої інстанції були відсутні підстави здійснювати оцінку правомірності поведінки кожної із сторін, а тому достеменно встановити чи виник спір внаслідок неправомірної поведінки позивача за первісним позовом чи обумовлений такий спір неправомірною поведінкою відповідача за первісним позовом, у суду можливість була відсутня, адже така оцінка, як вже зазначалося, відбувається в момент прийняття остаточного рішення по суті спору, зокрема внаслідок правового дискурсу на стадії розгляду справи по суті.
Така невизначеність у питанні винуватця виникнення спору не дозволяло суду вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу покладати на ТОВ «Укрспецпарк», понесених ФОП Василевським В.Я. витрат на правничу допомогу у повному обсязі, адже відсутність рішення по суті позовних вимог, унеможливлює перевірку співмірності та необхідності заявлених витрат на правничу допомогу зі змістом захищуваного права.
Отже, на глибоке переконання колегії суду, ситуація при якій позивач за первісним позовом залишив власний позов без розгляду, а позивач за зустрічним позовом відмовився від нього внаслідок його добровільного задоволення відповідачем, надає суду більшу свободу розсуду у питанні розподілу понесених витрат на правничу допомогу, а тому покладення на позивача за первісним позовом лише частини витрат, понесених ФОП Василевським В.Я. оцінюється колегією суддів, як правомірна та обґрунтована реалізація місцевим господарським судом більш ширших дискреційних повноважень в аспекті обставин даної справи.
Щодо самого розміру витрат, які оскаржуваними ухвалами було покладено на ТОВ «Укрспецпарк» (по 10000 гривень зі 100000 гривень заявлених по кожному позову), то колегія суддів не вбачає підстав для зміни розміру стягнутих витрат, адже такий розмір вбачається справедливим, виправданим, співмірним та розумним в контексті завершення судового розгляду по цій справі без прийняття судом у ній рішення по суті спору.
Визначення остаточного розміру витрат, що підлягає відшкодуванню за рахунок іншої сторони відбувається через призму внутрішнього сприйняття всіх індивідуальних обставин справи саме судом першої інстанції, а тому колегія суддів не вбачає зі змісту апеляційної скарги достатніх правових підстав для втручання у висновки суду в цій частині.
Отже, хоча суд першої інстанції і стягнув на користь ФОП Василевського В.Я. значно меншу суму витрат, ніж він вимагав, проте, сама по собі незгода із таким розміром не може бути вирішальною під час перегляду постановлених у справі ухвал в апеляційному порядку та оскільки такий розмір витрат є розумним в контексті завершення розгляду справи за відсутності рішення по суті спору колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг ФОП Василевського В.Я.
Таким чином, з огляду на все вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасування не вбачає.
Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Василевського Віктора Яковича залишити без задоволення.
2. Ухвали Господарського суду Київської області від 10.02.2026 у справі № 911/1643/25 залишити без змін.
3. Судовий збір за подання апеляційних скарг покласти на скаржника.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 01.05.2026 

Головуючий суддя Р.М. Колесник 

Судді П.В. Горбасенко

О.М. Сковородіна