Справа № 610/1400/21
№ 2/183/1453/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 року місто Самар Дніпропетровської області

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого-судді Дубовенко І.Г., за участю секретаря судового засідання Чабаненка Д.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Самар цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд –

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Балаклійського районного суду Харківської області позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 , який у подальшому уточнив та просить суд: 
стягнути з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» матеріальну шкоду в зв`язку із лікуванням в сумі 9676,09 грн; 
стягнути з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» моральну шкоду в сумі 483,8 грн. (5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю); 
стягнути з МТСБУ моральну шкоду в сумі 210000,00 грн; 
стягнути з МТСБУ витрати на правову допомогу в розмірі 13500 грн.
Позивач просить стягнути заподіяну матеріальну та моральну шкоду, заподіяну з результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29 серпня 2000 року, з приводу якої 07 жовтня 2020 року внесені відомості до ЄРДР за № 12020220000001203 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. Особою, якій повідомлено про підозру є ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він разом з дружиною мешкає і виховує 2-х неповнолітніх дітей: спільну дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку дружини від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 29.08.2020 року близько 12-00 години позивач з сім`єю вирішили проїхати в гості до її рідної матері у м.Харків, для чого за телефону «7555» викликали автомобіль таксі компанії Служба заказу таксі «Максим» 7555. Вказаною службою таксі для позивача з сім`єю було подано автівку SKODA Fabia д/н НОМЕР_1 , водій ОСОБА_5 . Позивач з дітьми і дружиною ОСОБА_6 четверо сіли в автівку у якості пасажирів, і водій таксі повіз їх у напряму до м. Дергачі Харківської області. Під час пересування на автомобілі SKODA 29.08.2020 року близько 12-40 години, автомобіль SKODA, у якому знаходилися: водій таксі, позивач разом з двома дітьми та дружиною в районі Олексіївського водосховища по вул. Клочківська, 274, потрапили в дорожньо-транспортну пригоду за участю транспортного засобу ГАЗ-2410 з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія – ОСОБА_2 . За даними співробітників поліції, які приїздили на місце ДТП і складали матеріали, поліс обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності (ОСАЦВ) на автомобіль ГАЗ – був відсутній, поліс обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності (ОСАЦВ) на автомобіль SKODA - №193360444, діючий від СК «Альфа-Гарант». При цьому, позивач з дітьми та дружиною під час ДТП були пасажирами служби таксі в автомобілі SKODA під керуванням водія таксі - отримали травми різної ступені тяжкості, та були каретою швидкої допомоги доставлені до МОЗУ КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги» по Балакірєва 3-А м. Харкова. 
За фактом ДТП Філією КЗОЗ Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи, наданий висновок про спричинення малолітній дитині ОСОБА_3 тяжких тілесних ушкоджень, до ЄРДР за №12020220000001203 від 07.10.2020 року були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху і спричинення тяжких тілесних ушкоджень (відповідно до Витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 12020220000001203 за ч.2 ст.286 КК України стосовно ОСОБА_2 , як винуватця ДТП. Травми різної ступені також отримали і позивач, і донька ОСОБА_4 і його дружина. 
В результаті ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітини зліва, підшкірних крововиливів м`яких тканин, забою лівого колінного суглоба та перед непритомний стан. На транспортування під час лікування та одразу після ДТП; на медичне обстеження та амбулаторне лікування; а також на дієтичне харчування рекомендоване лікарями та поштову кореспонденцію до правоохоронних органів, страховиків та суду позивачем витрачені кошти у розмірі 9676,09 грн, які просить стягнути з ТзДВ СК «Альфа-Гарант».
Окрім цього позивач отримав зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, що перешкоджали активному соціальному функціонуванню його як особистості, наслідки травм отриманих позивачем супроводжувалися інтенсивними емоціями – потрясінням, розгубленістю, тривогою, страхом, розчаруванням. У позивача стала боліти грудина, серце, нога, стало важко займатися робочими і домашніми справами, доглядати за тілом, від чого позивач неодноразово звертався до лікаря травматолога та пив ліки і заспокійливе, ніс матеріальні витрати. Також позивач із сім`єю отримали моральну травму від того, що відповідачі відмовилися відшкодовувати шкоду у добровільному порядку. А тому виходячи з вимог ст. 23, 1167 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути солідарно з МТСБУ моральну шкоду в сумі 210000,00 грн.
Також позивач просить стягнути з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь моральну шкоду, відповідно до ст. 26-1 ЗУ ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що складає 483,8 грн.
Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України позивач просить стягнути з МТСБУ витрати на правову допомогу, розмір якої склав 13500 гн.

Відповідачем МТСБУ поданий відзив, у якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з огляду на те, що позивачем не надано відомостей про те, що позивач визнаний потерпілим у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 07 жовтня 2020 року до ЄРДР за № 12020220000001203 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, стосовно ОСОБА_2 . Заявлені у позові витрати: на транспортування під час лікування та одразу після ДТП у розмірі 1160 грн; на медичне обстеження та амбулаторне лікування у розмірі 6535,32 грн; не підтверджені відповідними доказами. Посилання позивача на необхідність придбання дієтичного харчування не підтверджені рекомендаціями лікаря. Щодо заявлення позивачем стягнення моральної шкоди у розмірі 210000 грн, то оскільки статтею 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що потерпілий має право на відшкодування страховиком моральної шкоди у розмірі 5% страхової виплати за шкоду, заподіяною здоров`ю, то оскільки позивачем не доведений розмір понесених витрат щодо ушкодження здоров`я, то відповідно і немає підстав, для відшкодування моральної шкоди. Також зауважує, що дружина позивача звернулася з позовом в своїх інтересах, та інтересах дитини ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП, що мала місце 29 серпня 2000 року за участю транспортного засобу SKODA Fabia д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 (у якому позивач перебував із сім`єю) та транспортного засобу ГАЗ-2410 д/н НОМЕР_2 під керуванням водія – ОСОБА_2 . А тому документи, долучені позивачем у цій справі щодо спричинення шкоди здоров`ю дитини ОСОБА_3 та понесених витрат на її лікування – не можуть бути доказом у цій справі.

Відповідачем ТзДВ СК «Альфа-Гарант» поданий відзив, у якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог позивача з огляду на те, що позивач посилається на спричинення матеріальної та моральної шкоди спричиненої в результаті ДТП, що сталася 29 серпня 2000 року за участю транспортного засобу SKODA Fabia д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 (у якому позивач перебував із сім`єю) та транспортного засобу ГАЗ-2410 д/н НОМЕР_2 під керуванням водія – ОСОБА_2 . У скоєнні вказаної ДТП винний водій ОСОБА_2 . У ТзДВ СК «Альфа-Гарант» застрахована цивільна-правова відповідальність водія транспортного засобу SKODA Fabia д/н НОМЕР_1 . З урахуванням того, що вина водія транспортного засобу SKODA Fabia д/н НОМЕР_1 не встановлена, то підстав для відшкодування страховою компанією шкоди позивачу немає.

Позивачем подана відповідь на відзив у якій він наголошує на тому, що у своїх відзивах обидва відповідачі лише висловлюють свою незгоду з його вимогами тому, як вина ОСОБА_2 ще не встановлена вироком, а медичні документи позивача схожі з медичними документами молодшої доньки – ОСОБА_3 , яка є потерпілою у кримінальному провадженні № 12020220000001203 від 07.10.2020 року.

Ухвалою суду від 24 травня 2021 року у справі відкрите загальне позовне провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання.
01 жовтня 2021 року ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області зупинено провадження у справі до розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України.
Постановою Харківського апеляційного суду від 29 листопада 2021 року ухвалу суду від 01 жовтня 2021 року про зупинення провадження скасовано.
На підставі розпорядження голови Верховного суду від 18 березня 2022 року № 11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» справу 09 травня 2023 року передано Новомосковському (нині Самарівському) міськрайонному суду Дніпропетровської області.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року справу прийнято до провадження Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області та призначене підготовче провадження.
15 серпня 2023 року ухвалою цього ж суду роз`єднані вимоги позивача до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», окремо від вимог позивача до ОСОБА_2 .
15 серпня 2023 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області закрите підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», та справу призначено до судового розгляду.
Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року провадження у справі зупинене до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у кримінальному провадженні № 12020220000001203 від 07.10.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 286 КК України ( справа № 638/6616/21).
18 лютого 2026 року ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області поновлене провадження у справі.
18 березня 2026 року підготовче провадження у справі закрите а справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справ належним чином повідомлені судом. Позивачем подане клопотання про розгляд справи за відсутності позивача з підтриманням позовних вимог з підстав, зазначених у позові.
Представник відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним, у відзиві на позовну заяву заявлено прохання про розгляд справи за відсутності їхнього представника.
В судове засідання представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» не з`явився, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним, про причини неявки суд не повідомили.
У зв`язку з неявкою осіб, що беруть у справ, фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Суд, дослідивши підстави позову, наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом установлено, що позивач разом з дружиною мешкає і виховує 2-х неповнолітніх дітей: спільну дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку дружини від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 29.08.2020 року близько 12-00 години позивач з сім`єю вирішили проїхати в гості до її рідної матері у м.Харків, для чого за телефоном «7555» викликали автомобіль таксі компанії Служба заказу таксі «Максим» 7555. Вказаною службою таксі для позивача з сім`єю було подано автівку SKODA Fabia д/н НОМЕР_1 , водій ОСОБА_5 . Позивач з дітьми і дружиною ОСОБА_6 четверо сіли в автівку у якості пасажирів, і водій таксі повіз їх у напряму до м. Дергачі Харківської області. Під час пересування на автомобілі SKODA 29.08.2020 року близько 12-40 години, автомобіль SKODA, у якому знаходилися: водій таксі, позивач разом з двома дітьми та дружиною в районі Олексіївського водосховища по вул. Клочківська, 274, потрапили в дорожньо-транспортну пригоду за участю транспортного засобу ГАЗ-2410 з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія – ОСОБА_2 . За даними співробітників поліції, які приїздили на місце ДТП і складали матеріали, поліс обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності (ОСАЦВ) на автомобіль ГАЗ - був відсутній, поліс обов`язкового страхування автоцивільної відповідальності (ОСАЦВ) на автомобіль SKODA - №193360444, діючий від СК «Альфа-Гарант». При цьому, позивач з дітьми та дружиною під час ДТП були пасажирами служби таксі в автомобілі SKODA під керуванням водія таксі – отримали травми різної ступені тяжкості, та були каретою швидкої допомоги доставлені до МОЗУ КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги» по Балакірєва 3-А м. Харкова. 
В результаті означеної ДТП позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді травми грудної клітини зліва, підшкірні крововиливи м`яких тканин, забій лівого колінного суглоба, що підтверджується відповідним консультативним висновком лікаря-спеціаліста від 30.08.2020 року КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім.проф.О.І.Мещанінова» ХМР, наданій позивачем у належним чином завіреній копії.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди малолітня ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у виді: тяжкої закритої черепно-мозкової травми у вигляді підшкірної гематоми в лобній ділянці зліва, лінійного перелому тім`яної кістки, двобічних субдуральних крововиливів та забою головного мозку, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/740-А/20 від 13.10.2020 року – тяжкими тілесними ушкодженнями.
За фактом ДТП до ЄРДР за №12020220000001203 від 07.10.2020 року були внесені відомості про кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом порушення правил безпеки дорожнього руху і спричинення тяжких тілесних ушкоджень, відповідно до Витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 12020220000001203 за ч.2 ст.286 КК України стосовно ОСОБА_2 , як винуватця ДТП.
23 вересня 2020 року позивач звернувся до МТСБУ з заявою про відшкодування йому понесених витрат на придбання ліків в сумі 6521,81 грн, а також моральної шкоди у розмірі 93478,13 грн, а всього 100000 грн, у зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність винуватця вказаної ДТП, що мала місце 29.08.2020 року – не була застрахована.
МТСБУ своїм листом № 3.1-01-а/32764 від 06.11.2020 року повідомило позивачеві, що підставою для прийняття рішення МТСБУ щодо відшкодування шкоди за такою ДТП необхідно надати документ, що підтверджує відповідальність відповідного учасника у скоєнні ДТП; а для отримання відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням надати: витяг з історії хвороби з обов`язковим зазначенням найменувань та кількості лікарських засобів, призначених лікарем; оригінали документів, що підтверджують придбання ліків, зазначених у витязі з історії хвороби...
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Харкова від 19 листопада 2025 року у справі № 638/6616/21 постановлено ухвалу - кримінальне провадження, внесене ЄРДР за №12020220000001203 від 07.10.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 КК України – закрите на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого, ухвала набрала законної сили.
У провадженні Котелевського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа № 619/3928/21 за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
У провадженні Шевченківського районного суду міста Полтава перебуває цивільна справа № 645/2633/21 за позовом ОСОБА_6 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», ОСОБА_2 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
У провадженні Немишлянського районного суду міста Харкова перебуває цивільна справа № 645/1107/26 за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітньої ОСОБА_7 до Служби заказ таксі «МАКСИМ» 7555, Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадження, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно ст.1187 ЦК України Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страхова (регламентна) виплата у разі заподіяння внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди життю та здоров`ю потерпілої фізичної особи здійснюється страхова (регламентна) виплата у зв`язку з: лікуванням потерпілої фізичної особи; тимчасовою втратою працездатності потерпілою фізичною особою; стійкою втратою чи зменшенням професійної або загальної працездатності потерпілої фізичної особи; моральною шкодою, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала потерпіла фізична особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; смертю потерпілої фізичної особи.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.
Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року № 755/18006/15-ц покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі п. 23.1. ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого.
Пунктом 24.1. ст. 24 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.
Відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.
Таким чином обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика.
Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на медичне обстеження, лікування, витрати на ліки, рентгенівські знімки… - долучені чеки на загальну суму 6635,32 грн, які просить стягнути з ТзДВ СК «Альфа-Гарант», як матеріальну шкоду в зв`язку із лікуванням в той час, як консультативний висновок лікаря-спеціаліста від 30.08.2020 року КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім.проф.О.І.Мещанінова» ХМР, наданий позивачем – не містить відповідних призначень; як і не містить необхідності придбання позивачем дієтичного харчування на загальну суму 1525,77 грн; позивачем також не надано суду підтвердження понесених витрат на транспортування у розмірі 1160 грн та витрат на оплату поштової кореспонденції.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Аналіз вищенаведеного переконує суд в тому, що позивачем не доведено належними на допустимими доказами понесення ним витрат внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на загальну суму 9676,09 грн, а тому позовні вимоги в частині стягнення зі страховика, шкоди завданої його здоров`ю в розмірі 9676,09 грн задоволенню не підлягає через недоведеність суми.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди.
Відповідно до п.23.1. ст. 23 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: зокрема, моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Згідно зі ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Таким чином, через не доведення вимоги позивача щодо стягнення розміру шкоди, заподіяної його здоров`ю вимоги в частині стягнення 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю – також є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з МТСБУ моральної шкоди в розмірі 210000 грн, суд приходить до наступного.
За змістом ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.
Тобто, ч.1 ст. 1167 ЦК України визначає: по-перше, відповідальну за моральну шкоду особу, а саме: особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди і серед інших, наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Фактично підставою для застосування такого виду відповідальності є наявність у діях особи складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.
При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки зaподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Згідно зі ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Пунктом 5 вказаної Постанови визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілої, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілої спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (пункт 9 вказаної Постанови).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Вказаний висновок викладений в Постанові Верховного Суду від 13.05.2020 у справі № 638/8636/17-ц.
Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди, і умовою цивільно-правової відповідальності.
Враховуючи обставини справи, позивач, отримавши ушкодження здоров`я, зазнав моральної шкоди.
Водночас, відповідно до вимог ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховиком» встановлено, що МТСБУ відшкодовує моральну шкоду потерпілому лише у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, а саме: у разі її заподіяння шкоди особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону (учасники бойових дій,постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом); у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат «Зелена картка», що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування «Зелена картка». Під час розгляду справи не було встановлено обставин, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 вказаного закону, а тому підстави вважати, що водій транспортного засобу на момент ДТП був учасником бойових дій відсутні.
Отже, нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право потерпілих на відшкодування моральної шкоди, заподіяною ушкодженням здоров`я під час ДТП, за рахунок страховика у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, що не виключає право на відшкодування моральної шкоди, у розмірі, що не покривається страховою виплатою, за рахунок винної особи.
Враховуючи викладене, у суду відсутні правові підстави для стягнення з моральної шкоди з МТСБУ, а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно зі ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3). Частинами першою та другою статті 141ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на те, що у задоволенні позовних вимог позивача належить відмовити, то витрати пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 274, 280-282 ЦПК України, суд –

у х в а л и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 )
Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України (код ЄДРПОУ 21647131, адреса місцезнаходження: Русанівський бульвар, будинок 8, м. Київ, 02154)
Відповідач: Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант», (код ЄДРПОУ 32382598, адреса місцезнаходження: бульвар Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, 01113).

Суддя       І.Г.Дубовенко