Справа № 760/14549/25
н/п 2/766/6601/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Майдан С.І.
за участю секретаря Кирпиченко І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку загального позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Білозерська селищна військова адміністрація Херсонського району Херсонської області про позбавлення батьківських прав,
встановив:
Позивач звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона, починаючи з 2022 року і по теперішній час займається вихованням та утриманням неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є син позивача – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а матерію -  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На час звернення із позовом до суду позивачу стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер. З 2018 року по грудень 2022 року ОСОБА_4 проживав разом із позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . В грудні 2022 року, у зв`язку із зброєною агресією рф, позивачка разом із онуком - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимушено переїлала до м. Київа та є внутрішньо переміщеною особою. На теперішній час позивач з онуком мають житло для постійного проживання, наданого її дочкою. Рішення забрати дитину у батьків позивача спонукала не лише стурбованість небезпекою життя її та дитини, а те, що батьки перестали приділяти належну увагу не лише у питанні його виховання, а й матеріального утримання. Батьки дитини вели асоціальний спосіб життя, що мав прояв у пияцтві та відсутності бажання працевлаштуватися. Шкільними педагогами та співробітниками служби у справах дітей вживалися певні адміністративні заходи по спонуканню батьків дитини до належного виховання сина. Позивачка тривалий час вирішує усі питання щодо виховання та утримання онука самостійно, без участі його матері – ОСОБА_2 , яка з 2017 року повністю відсторонилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо дитини. У зв`язку з чим, позивач звернулася до органу опіки та піклування Білолозерської селищної ради Херсонського району Херсонської області з питання про позбавлення відповідчки батьківсткх прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно до висновків комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Білозерської селищної ради від 28.02.2025 року позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є доцільним, що відповідає інтересам дитини. Після переїзду до м. Київа неповнолітній ОСОБА_6 був влаштований в середню загальноосвітню школу № 69 у м. Києві і має позитивні характеристики від керівництва школи. Для дитини створені належні побутові умови для проживання, він перебуває у дружніх стосунках з іншими членами родини. У зв"язку з викладеним, позивачка просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно її неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 01.09.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального провадження до підготовчого судового засідання. 
Ухвалою суду від 08.12.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. 
Ухвалою суду від 11.05.2026 року постановлено провести заочний розгляд справи.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Надала згоду на ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав.
Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Білозерської селищної ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомилений належним чином.
За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи відсутність заперечень сторони позивача щодо ухвалення заочного розгляду справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст.280, 281 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до актового запису про народження №236, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білозерського районного управління юстиції у Херсонській області, батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказані батько - ОСОБА_4 та мати - ОСОБА_2 .
Згідно актового запису про смерть № 867, складеного 15.04.2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Згідно довідки загальної середньої освіти № 3 Білозерської селищної ради Херсонської області від 25.01.2022 року за № 27-01, ОСОБА_1 , бабуся неповнолітного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опікується онуком та самостійно займається його вихованням. Батьки дитини ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не беруть участь у вихованні дитини, не спілкуються з учителями, не відвідують батьківськи збори. 
Відповідно до громадської характеристики начальника Білозерської селищної військової адміністрації Острівного І. від 04.03.2025 року за № 01-10/143, вбачається, що за час проживання на території смт Білозерка ОСОБА_2 зарекомендувала себе з посереднього боку. Має неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , але ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не утримує, не виховує, не спілкується з дитиною. Зловживає спиртними напоями, через це, в алкогольному стані може порушувати громадський порядок, вести себе не зовсім адекватно.
Відповідно до довідки від 12.12.2022 року № 3009-5002383740 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має фактичне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 . 
Відповідно до довідки від 12.12.2022 року № 3009-5002383740 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , законним представником якого є ОСОБА_1 , має фактичне місце проживання за адресою АДРЕСА_2 . 
Згідно довідки середньої загальноосвітньої школи №69 м. Києва від 10.12.2024 року, батьки учня 3-А класу ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , контакту зі школою не підтримують, успішністю дитини не цікавляться, з вчителями не спілкуються, батьківськи збори не відвідують, з класним керівником жодного разу на зв`язок не виходили. ОСОБА_8 до школи приводить і забирає бабуся, на виклики до школи приходить теж тільки бабуся. Спілкується з вчителями, відвідує батьківськи збори, цікавиться навчальним процесом та дбає про дитину.
Згідно акту обстеження, складеного 29.01.2025 року головними спеціалістами відділу по роботі з дітьми сиротами та дітей позбавлених батьківського піклування Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА в м. Києві, щодо умов проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_3 , встановлено, що житло складається з 1 кімнати, спільної кухні, душової, туалету, балкону. Стан помешкання задовільний, має усі необхідні кухонні приладдя на спільній кухні. В кімнаті, де проживає сім`я, є необхідні приладдя для проживання та навчання дитини. Хлопчик забезпечений сезонним одягом та взуттям.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування Білозерської селищної ради від 11.03.2025 року за № 01-10/163 про доцільність позбавлення батьківських прав встановлено наступне. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували у шлюбі з 15.10.2014 року. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_6 народився син, ОСОБА_5 . Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 26.03.2019 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано. Відповідно до акту умов проживання від 29.01.2025 року ОСОБА_5 , проживає з бабою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_3 . Стан помещкання задовільний. Дитина забезпечена сезонним одягом та взуттям. Батьки дитини з сином не проживають. Згідно з довідкою, наданою Білозерською амбулаторією загальної практики сімейної медицини комунального підприємства «Білозерський центр первинної медико-санітарної допомоги» Білозерської селищної ради від 24.06.2022 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував під наглядом в дитячій консультації з дня народження. Родина неблагополучна, дитина часто хворіла. В ранньому віці з 2016 року по 2019 року багаторазово оздоровлювався в санаторії «Дніпро». Мати неодноразово забувала забрати дитину с санаторію. З 2019 року з приводу лікування та профілактичних щеплень дитину приводила бабуся ОСОБА_1 . Батьки станом дитини не цікавилися з травня 2019 року. ОСОБА_2 надала пояснення 27.02.2025 року про те, що вона проживає по АДРЕСА_4 , не допомагала бабусі дитини утримувати сина, батьківськи збори не відвідувала, в гості до дитини не їздила, телефонувала за наявності зв"язку, заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Відповідно до пояснень ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 та її онук проживають з 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 . Весь цей період бабуся ОСОБА_12 , виховує і піклується про свого онука, водить його до школи, на гуртки, коли дитина хворіє відвідує разом з ним поліклініку. Враховуючи вищевикладене, орган опіки та піклування Білозерська селищна військова адміністрація вважає позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по відношенню до неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.
Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати честь та гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонізаційного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.п. 1-2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15, 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Як вбачається з позову та досліджених судом наявних у справі документів, мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги, не цікавиться життям неповнолітнього сина.
Доказів щодо спростування обставин, зазначених у позовній заяві, суду не надано.
Таким чином суд вбачає, що тільки позивачка виховує неповнолітнього онука, приймає активну участь у його житті, піклуються його життям та розвитком, забезпечує необхідне для дитини, що позитивно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання, а відповідач без поважних на те причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
Суд вважає, що позивачем доведено наявність свідомих дій відповідача щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини.
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вимога сторони позивача про позбавлення відповідача батьківських прав підлягає задоволенню, оскільки відповідає інтересам дитини, а поведінка відповідача відносно його дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.
При цьому суд роз`яснює, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, на чому також наголосив у своїй постанові Верховний Суд від 28.09.2021 по справі № 459/3411/18.
Також, відповідно до ч.2 ст.166 Сімейного кодексу України, позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ст.166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.3 ст.181 СК України).
Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
У відповідності до ч.ч.1-3 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що відповідачка є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та у відповідності до закону повинна нести обов`язок матеріального забезпечення дитини. 
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 на користь особи, яка буде призначена опікуном, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до його повноліття.
Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Стягнення аліментів у такому розмірі відповідатиме вимогам закону та інтересам дитини, не порушить прав сторін.
Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір сплачений позивачам за подання даного позову до суду в розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 60, 76-81, 89, 95, 141,258-259, 263-265, 268, 273, 280, 282, 288-289, 354-355, 430 ЦПК України, ст.ст. 164-166 СК України, суд
вирішив:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Білозерська селищна військова адміністрація Херсонського району Херсонської області про позбавлення батьківських прав– задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,батьківських прав у відношенні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Роз`яснити, що батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь особи, яка буде призначена опікуном неповнолітнього, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, аліменти у розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.05.2025 року до його повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 1211,20 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя	С. І. Майдан