ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/6229/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Божко Л.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 року (головуючий суддя Дегтярова С.В.) 
в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звернувся 11.09.2025 року до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 03.06.2021 по 11.07.2025, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 11.07.2025;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно за період з 03.06.2021 по 11.07.2025, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, 11.07.2025.
В обґрунтування позову зазначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом). Військовослужбовці після звільнення їх з військової служби зберігають право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно. Наголошує на тому, що строк для звернення до суду не пропустив, оскільки звернувся до відповідача із заявою про отримання компенсації за неотримане речове майно 16.08.2025 однак відповіді не отримав.
Додатково позивач вказав, що в період з 28.07.2025 по 28.08.2025 перебував на стаціонарному лікуванні та не мав можливості в цей період подати позов до суду.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.11.2025 року позов - задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 03.06.2021 по 11.07.2025, виходячи із закупівельної вартості такого майна.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно за період з 03.06.2021 по 11.07.2025, виходячи із закупівельної вартості такого майна.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вказує, що Військова частина НОМЕР_1 не заперечує наявності у ОСОБА_1 права на отримання компенсації у порядку, затвердженому постановою КМУ № 178 від 16.03.2016 року. Натомість вважає, що відсутність відповідного рапорту військовослужбовця, поданого під час проходження служби, виключає правові підстави для виплати військовою частиною грошової компенсації за неотримане речове майно під час звільнення й не тягне настання для неї відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач звільнений з військової служби та виключений із усіх видів забезпечення 11.07.2025. 
Після звільнення позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, однак відповідь на заяву йому не надійшла.
Додатково ОСОБА_1 зазначив, що він перебував на стаціонарному лікуванні з 28.07.2025 року по 28.08.2025 року, що підтверджено довідкою № 312 КНП «Тернопільська міська клінічна лікарня швидкої допомоги» від 28.08.2025 року та консультаційним висновком спеціаліста №04/09-(Амб)-1 (за формою № 028/о). 
Лікування проходив, відповідно до довідки за основним діагнозом: наслідки вибухової травми 24.08.2024: ВОСП правого стегна, ВОНП лівого колінного суглобу з косим інтраартикулярним переломом, дистального епіметафізу лівої стегнової кістки, лікований оперативно: 24.08.2024 - ПХО рани лівого колінного суглобу, стабілізація перелому стегнової кістки АЗФ (стегно-гомілка); фасціотомія м`язових футлярів лівої гомілки, 07.04.2025 демонтаж АЗФ, у вигляді післятравматичної нейропатії лівого малогомілкового та великогомілкового нервів з легким парезом стопи, нейропатичним больовим синдромом; консолідованого внутрішньо суглобового перелому лівої стегнової кістки з тимчасовим порушенням функції лівої нижньої кінцівки (а.с.17).
Позивач вважає протиправними бездіяльність відповідача, щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 03.06.2021 року по 11.07.2025 року.
Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи. 
Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема військова служба.
Частиною третьою статті 24 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону №2011-XII у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону №2011-XII речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, в тому числі - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
За пунктом 3 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі: наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації (пункт 4 Порядку №178).
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком (пункт 5 Порядку №178).
Пунктом 4 розділу III Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.04.2016 №232 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), встановлено, що військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна. 
Порядок виплати грошової компенсації здійснюється відповідно до вимог Порядку №178. 
Грошова компенсація замість речового майна, що підлягає видачі, виплачується на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, форма якої наведена у додатку до Порядку №178, яка видається речовою службою військової частини, виходячи із заготівельної вартості цих предметів.
Відповідно до пункту 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання.
Особа, яка звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. 
Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у разі звільнення військовослужбовця з військової служби у нього виникає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.
Військовослужбовець після звільнення його з військової служби зберігає право на грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, яке реалізується шляхом подання відповідної заяви.
Чинне законодавство не дозволяє виключити військовослужбовця зі списків особового складу військової частини без його згоди, у разі відсутності повного розрахунку, зокрема компенсації за неотримане речове майно. 
Це надає можливість останньому впевнитися, що всі фінансові питання з ним були вирішенні до звільнення.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.07.2025 №164 (по стройовій частині) позивача 11.07.2025 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. 
Також визначено виплати, що підлягають до нарахування при звільненні. 
Виплата компенсації за неотримане речове майно встановлена не була.
Суд першої інстанції зобов`язав відповідача невідкладно подати до суду довідку про вартість речового майна, що належить до видачі ОСОБА_1 при звільненні з військової служби та документальні докази виплати компенсації за неотримане речове майно.
Відповідач вимогу не виконав, причин невиконання відповідачем надано не було, тому суд першої інстанції розглядав справу за наявних у ній доказів.
Згідно пункту 4 розділу III Інструкції №232, відповідно до якого, військовослужбовці, які звільняються в запас або відставку, за їх бажанням отримують речове майно, яке не було отримане під час проходження служби, або грошову компенсацію за нього, виходячи із закупівельної вартості такого майна, а не з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, як вказує позивач.
Суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Виходячи з того, що в частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, то в цій частині апеляційний перегляд не здійснювався.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову.
Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються доводами, викладеними відповідачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.
Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 – залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградський окружного адміністративного суду від 13.11.2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в силу ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Л.А. Божко