ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ  

Справа № 362/1662/26 
Провадження № 2-а/362/27/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2026 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі судді Медведєва К.В. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого із захисту державної мови Івановської Олени Петрівни про визнання протиправною і скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
встановив:
Позивач звернувся до суду з указаною позовною заявою.
Ухвалою від 23 лютого 2026 року суд залишив позовну заяву без руху, через допущені позивачем недоліки позовної заяви.
Позивач усунув недоліки позовної заяви в установлений судом строк і суд ухвалою від 31.03.2026 відкрив провадження в адміністративній справі, зменшив розмір судового збору до 324,27 грн. та постановив здійснювати розгляд справи одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У позовній заяві в новій редакції позивач просив суд скасувати постанову Уповноваженого із захисту державної мови № 70 від 12.02.2026 р. і закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що об`єкт, який відповідач помилково ідентифікує як «текст діловодства», насправді є цілісною архітектонічною композицією, що належить до творів прикладного графічного дизайну. В своїх письмових поясненнях позивач повідомляв відповідачу, що зміст його звернень № 880 і № 881 викладений виключно українською мовою. Логотип на полях не є «актом комунікації». Адміністративне правопорушення за ст. 188-52 КУпАП потребує прямого умислу. Використання бланка є актом професійної ідентифікації адвоката-ВПО. Наявність адреси «rambler.ru» є «технічним атавізмом» дизайну 2004 року. Оскільки сервіс «rambler.ru» заблокований з 2017 року, умисел на його використання є юридично неможливим. Відповідач в постанові взагалі не дав правової оцінки тому, що фірмовий бланк (фірмовий стиль) позивача роками визнавався державою. А саме, він подавався до Верховного Суду, використовувався у КДКА Донецької області (пояснення від 31.07.2018), неодноразово подавався в суди різних інстанцій. Згідно з принципом юридичної визначеності, особа не може бути покарана за дії, які роками визнавалися законними найвищими судовими інстанціями. У мотивувальній частині постанови № 70 відповідач, закриваючи провадження на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, вдався до оцінки доказів та прямого твердження про наявність у діях позивача ознак складу правопорушення, що на думку позивача, є актом процесуального свавілля та прямо суперечить конституційним засадам правосуддя. Аналіз структури оскаржуваної постанови № 70 свідчить про відсутність у ній мотивувальної частини як такої. Відповідач застосував метод «механічного переліку», що грубо порушує вимоги ст. 280 та ст. 283 КУпАП щодо змісту постанови. У постанові № 70 відповідач стверджує, що позивач порушив п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», яка зобов`язує адвокатів «застосовувати державну мову під час виконання службових обов`язків». Даний висновок є юридично нікчемним. Відповідачем не враховано, що факт прийняття скаржником скарг позивача №880 та №881, їх розгляд по суті та надання відповідей є юридично значущими обставинами, що спростовують висновки відповідача про порушення «порядку застосування мови». Також позивач зазначив, що в основу постанови №70 покладено фабулу, запозичену з протоколу, де позивачу інкримінується порушення статті 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної». Оскільки відповідач при розгляді справи не має права самостійно змінювати фабулу обвинувачення або виходити за межі протоколу, виникає ситуація «правового глухого кута», що руйнує законність рішення. Крім того, позивач зазначає, що з аналізу змісту постанови № 70 виявляє кричущу вибірковість у підходах відповідача до оцінки елементів мого фірмового бланка, що свідчить про відсутність об`єктивної правової позиції та наявність упередженого ставлення. Також позивач зазначає про порушення стандартів «Due Process» (належної правової процедури) та перетворення розгляду на адміністративну декорацію. Фундаментальною засадою адміністративного судочинства є принцип «належного урядування» (Good Governance), який випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 19 Конституції України. Відповідач грубо порушив цей принцип, перетворивши розгляд справи на формальну імітацію.
До Васильківського міськрайонного суду Київської області подано відзив на позовну заяву, в якому Відповідач проти задоволення позову заперечив та просив в порзові відмовити з огляду на таке. 26.12.2025 на адресу Уповноваженого із захисту державної мови надійшла скарга Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, під час здійснення адвокатської діяльності адвокатом ОСОБА_1 використовуються бланки для оформлення звернень, що містять інформацію недержавною мовою. На розгляд матеріалів щодо встановлення наявності у діях адвоката ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення за частиною четвертою статті 188-52 КУпАП до Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови адвокат ОСОБА_1 не з`явився, хоча був належним чином поінформований про їх розгляд. Зважаючи на викладене, представник Уповноваженого із захисту державної мови Ігор Спірідонов на підставі розгляду відповідних матеріалів встановив, що оформлені звернення адвоката від 14.11.2025 виконані державною мовою, однак розміщені на бланках, які містять інформацію про адвоката ОСОБА_1 , виконану недержавною (російською) мовою, а саме: « ОСОБА_1 адвокат свидетельство на право занятия адвокат ской деятельностью №1640 от 12.03.2004г.», а в інформації для зв`язку зазначено посилання на поштову сервісну службу rambler.ru, доступ до якої на території України обмежено. Крім того, за результатами перевірки відомостей Спеціальної інформаційної системи Українського національного офісу інтелектуальної власності та інновацій, відсутня інформація про реєстрацію офіційно зареєстрованого символу, що містив би словесне поєднання «ОСОБА_1 адвокат свидетельство на право занятия адвокатской деятельностью № 1640 от 12.03.2004 г.». Тому, використання зазначеного позначення не підтверджене наявністю зареєстрованих прав інтелектуальної власності в Україні. Отже, адвокат порушив вимоги пункту 11 частини першої статті 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної». Враховуючи встановлення порушення вимог Закону, 12.02.2026 було складено постанову про закриття справи про адміністративне правопорушення №70 відносно Позивача та в той же день постанова була отримана нарочно Позивачем, що підтверджується його підписом на оригіналі зазначеної постанови.
Ухвалою від 06.05.2026 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про призначення комплексної мистецтвознавчої та лінгвістичної експертизи.
Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Суд, вивчивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі наявні у справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.
Частиною 2 ст. 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1-5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Судом встановлено, що позивач є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1640, видане на підставі рішення Донецької обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 12.03.2004 № 18. 
Згідно інформації, яка міститься в Єдиному реєстрі адвокатів України позивач ОСОБА_1 обліковується у Раді адвокатів Донецької області та здійснює індивідуальну адвокатська діяльність за адресою 87515, Донецька обл., Маріупольський р-н., м. Маріуполь, р-н Центральний, вул. Архітектора Нільсена, буд. 60, оф. 212.
Згідно довідки від 07.09.2022 №3237-7501274390 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 фактично проживає у АДРЕСА_1 .
Позивач склав і направив до Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скарги на системне перешкоджання адвокатській діяльності від 14.11.2025 № 880, та від 14.11.2025 № 881. Вказані скарги позивача виконані державною мовою, і розміщені на бланках, які містять інформацію про адвоката ОСОБА_1 , виконану недержавною (російською) мовою, а саме: « ОСОБА_1 адвокат свидетельство на право занятия адвокатской деятельностью №1640 от 12.03.2004г.», а в інформації для зв`язку зазначено посилання на поштову сервісну службу rambler.ru.
Управління державної реєстрації Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Київського міжрегіонального управління міністерства юстиції України звернулося до Уповноваженого із захисту державної мови з листом від 26.12.2025 № 1798, 1799/8.1-48, в якому повідомило, що оформлення адвокатом документів правового характеру на бланках російською мовою, не відповідає вимогам законодавства України щодо обов`язкового застосування державної мови у публічній та професійній діяльності. 
Відповідач адвокату ОСОБА_1 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав лист Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови від 05.01.2026 № 74/3-Вих., відповідно до якого адвоката ОСОБА_1 запрошено 15.01.2026 о 15:00 до Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови (вул. Хрещатик, 34, м. Київ) на розгляд матеріалів щодо встановлення наявності у діях адвоката ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення за частиною четвертою статті 188-52 КУПАП.
06.01.2026 на адресу Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови надійшло клопотання адвоката ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами та надання копій документів, а також щодо відкладення розгляду справи на іншу дату, зареєстроване за № Д-6. У вказаному клопотанні адресою для листування з адвокатом ОСОБА_1 вказано: АДРЕСА_1 , email: ІНФОРМАЦІЯ_1 
Адвокату ОСОБА_1 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 був надісланий лист Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови від 08.01.2026 № 119/3-Вих., відповідно до якого адвоката ОСОБА_1 повторно запрошено 20.01.2026 о 14:00 до Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови (вул. Хрещатик, 34, м. Київ) на розгляд матеріалів щодо встановлення наявності у діях адвоката ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення за частиною четвертою статті 188-52 КУпАП.
Листом від 18.01.2026 (зареєстровано в Секретаріаті Уповноваженого із захисту державної мови від 19.01.2026 № 93-Вх.) адвокат ОСОБА_1 надав пояснення, в яких стверджує, що використаний у бланку графічний елемент, що включає стилізовані обладунки на щиті в національних кольорах та текстовий супровід, є неподільною художньо-композиційною структурою - авторським фірмовим стилем (brand identity), створеним у 2004 році. На його думку, цей об`єкт є логотипом, візуальним кодом ідентифікації адвоката, а не текстом діловодства. Написи на ньому, на думку адвоката ОСОБА_1, є елементами дизайну («частиною малюнка»), а не актом комунікації. Також в цих поясненнях було зазначено, що російськомовні реквізити в композиції логотипу відображають соціокультурну реальність Донеччини та Маріуполя станом на 2004 рік і сьогодні слугують містком до населення цих територій, яке, залишаючись переважно російськомовним, найбільше потерпіло від агресії. Для мене збереження автентичності цього стилю - це маніфестація віри у відновлення життя на звільнених територіях Донеччини. Будь-яка примусова зміна (спотворення) цього символу в контексті адміністративного переслідування суперечила б моїм внутрішнім переконанням та праву на повагу до приватного життя. 
На розгляд матеріалів щодо встановлення наявності у діях адвоката ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення за частиною четвертою статті 188-52 КУпАП 20.01.2026 о 14:00 до Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови адвокат ОСОБА_1 не з`явився.
20.01.2026 представником Уповноваженого із захисту державної мови Спірідоновим І.О. складено протокол про адміністративне правопорушення. В згаданому протоколі зазначено, що на розгляд матеріалів щодо встановлення наявності у діях адвоката ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення за частиною четвертою статті 188-52 КУпАП до Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови адвокат ОСОБА_1 не з`явився. Зважаючи на викладене, представник Уповноваженого із захисту державної мови Ігор Спірідонов на підставі розгляду відповідних матеріалів встановив, що оформлені звернення адвоката від 14.11.2025 виконані державною мовою, однак розміщені на бланках, які містять інформацію про адвоката ОСОБА_1, виконану недержавною (російською) мовою, а саме: « ОСОБА_1 адвокат свидетельство на право занятия адвокат ской деятельностью №1640 от 12.03.2004г.», а в інформації для зв`язку зазначено посилання на поштову сервісну службу rambler.ru, доступ до якої на території України обмежено. Крім того, за результатами перевірки відомостей Спеціальної інформаційної системи Українського національного офісу інтелектуальної власності та інновацій, відсутня інформація про реєстрацію офіційно зареєстрованого символу, що містив би словесне поєднання «ОСОБА_1 адвокат свидетельство на право занятия адвокатской деятельностью № 1640 от 12.03.2004 г.». Тому, використання зазначеного позначення не підтверджене наявністю зареєстрованих прав інтелектуальної власності в Україні. Отже, адвокат порушив вимоги пункту 11 частини першої статті 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної».
21.01.2026 на адресу місцезнаходження адвоката ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) та на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 було надіслано повідомлення про розгляд справи про адміністративне правопорушення, яке призначене 28 січня 2026 року об 11:00 у приміщенні Секретаріату Уповноваженого із захисту державної мови, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 34, к. 705. Вказаний лист вручено 30.01.2026, що підтверджується роздрукованим трекінгом направленого листа.
26.01.2026 на адресу Секретаріату Уповноваженого із захисту із державної мови надійшло клопотання, зареєстроване за №Д-21, від адвоката ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами та надання копій документів. 
27.01.2026 на адресу Секретаріату Уповноваженого із захисту із державної мови надійшло клопотання, зареєстроване за №Д-23, від адвоката ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи.
28.01.2026 листом відповідач надано позивачу відповідь на клопотання та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відкладено на 04.02.2026 10:30.
02.02.2026 на адресу Секретаріату Уповноваженого із захисту із державної мови надійшли клопотання від адвоката ОСОБА_1 про призначення комплексної мистецтвознавчої та лінгвістичної експертизи і про відкладення розгляду справи та надання матеріалів для ознайомлення.
05.02.2026 адвокату ОСОБА_1 надіслано лист, яким проінформовано про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо застосування недержавної мови під час виконання службових обов`язків, на 12.02.2026 14:00 (дату і час було узгоджено з Позивачем).
12.02.2026 Уповноважений із захисту державної мови Івановська О.П. ухвалила постанову № 70 про закриття справи про адміністративне правопорушення. 
Постанова від 12.02.2026 № 70 мотивована тим, що адвокат порушив вимоги п. 11 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 188-52 КУпАП. В постанові констатовано, що правопорушення було вчинено 14.11.2025, та з посиланням на п. 7 ст. 247 КУпАП справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрито.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову, що відповідає правій позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 та від 14.02.2018 по справі № 536/583/17.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 188-52 КУпАП, інші, ніж визначені частинами першою - третьою цієї статті, порушення Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" щодо порядку застосування державної мови тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або попередження, якщо порушення вчинене вперше.
Згідно зі ст. 255 КУпАП, протоколи про адміністративні правопорушення мають право складати представники Уповноваженого (ст. 188-52, 188-53).
Згідно зі ст. 244-24 КУпАП, Уповноважений розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства у сфері застосування державної мови та невиконанням законних вимог представника Уповноваженого із захисту державної мови (ст. 188-52, 188-53).
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 49 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» з метою сприяння функціонуванню української мови як державної у сферах суспільного життя, визначених цим Законом, на всій території України діє Уповноважений із захисту державної мови (далі - Уповноважений). Завданнями Уповноваженого є: 1) захист української мови як державної; 2) захист права громадян України на отримання державною мовою інформації та послуг у сферах суспільного життя, визначених цим Законом, на всій території України і усунення перешкод та обмежень у користуванні державною мовою.
Положеннями п.п. 3, 5 ч. 4 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» визначено, що з метою реалізації покладених на нього завдань Уповноважений здійснює такі повноваження: розглядає скарги фізичних і юридичних осіб на дії та бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій всіх форм власності, інших юридичних і фізичних осіб щодо дотримання вимог законодавства про державну мову; складає протоколи та застосовує стягнення у випадках, встановлених законом.
Згідно п. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.
Згідно п. 11 ч. 1 ст.9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» адвокати зобов`язані володіти державною мовою та застосовувати її під час виконання службових обов`язків.
Суд відхиляє твердження позивача про те, що використання на бланку адвоката напису, а саме: « ОСОБА_1 адвокат свидетельство на право занятия адвокатской деятельностью №1640 от 12.03.2004г.» є логотипом, оскільки доказів відповідного правового режиму відповідної напису позивачем суду не надано та реквізити відповідного документу не зазначено.
Інформація на бланку позивача, очевидно, використовується для ідентифікації видавця документа та позначення його статусу, а отже є актом комунікації. Тому твердження позивача про цілісність та недоторканість художньої системи, неподільність візуального артефакту, немовного об`єкту судом відхиляються.
При цьому поєднання графіку та шрифту, іншого художнього оформлення є лише способом (методом) позначення своїх даних, як акту комунікації на офіційному документі адвоката. Тому використання таких способів (методів) не має значення враховуючи очевидний зміст вказаного напису на бланку адвоката.
Судом приймається твердження позивача, що наявність адреси «rambler.ru» є «технічним атавізмом» дизайну та те, що Закон України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» не регулює назви інтернет-сервісів чи технічних протоколів. Разом з тим, вказана обставина не впливає на правильність кваліфікації дій позивача відповідачем.
Судом встановлено, що позивач є адвокатом, згідно в Єдиному реєстрі адвокатів України позивач ОСОБА_1 обліковується у Раді адвокатів Донецької області та здійснює індивідуальну адвокатська діяльність за адресою 87515, Донецька обл., Маріупольський р-н., м. Маріуполь, р-н Центральний, вул. Архітектора Нільсена, буд. 60, оф. 212.
Згідно п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до Єдиного реєстру адвокатів України вносяться відомості, зокрема, про адресу робочого місця адвоката, номери засобів зв`язку. Адвокат протягом трьох днів з дня зміни відомостей про себе, що внесені або підлягають внесенню до Єдиного реєстру адвокатів України, письмово повідомляє про такі зміни раду адвокатів регіону за адресою свого робочого місця, крім випадків, якщо ці зміни вносяться на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури. 
З матеріалів справи вбачається, що адвокат ОСОБА_1 (позивач) повідомив відповідача про своє місцезнаходження як адвоката, тобто про робоче місце адвоката. Хоч адвокат ОСОБА_1 здійснює листування, як адвокат, з адреси АДРЕСА_1 , яка не зареєстрована як робоче місце адвоката в ЄРАУ, проте вказує саме цю адресу в листуванні, тому надсилання повідомлень відповідачем позивача саме за адресою АДРЕСА_1 є належним повідомленням адвоката про призначення розгляду його справи.
Судом відхиляється твердження позивача про не дотримання алгоритму, передбаченому ст. 56 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», оскільки вказана форма контролю застосовується лише до визначених цим законом суб`єктів: органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій державної і комунальної форм власності, а також громадських об`єднань, політичних партій, інших юридичних осіб. Позивач до вказаних суб`єктів не належить, то алгоритм передбачений ст. 56 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» до відносин з позивачем не застосовується.
Суд відхиляє твердження позивача про те, що в оскаржуваній постанові встановлено вину адвоката неправомірно з огляду на те, що поєднання закриття справи на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення не є взаємовиключним рішенням.
Більш того, правовий аналіз ст. 38 КУпАП свідчить про те, що її застосування можливе у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в інкримінованому їй правопорушенні, провадження підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини в діях особи.
Враховуючи викладене оскаржуване рішення, прийнято у відповідності до вимог, передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України.
Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Відтак, слід оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень залишити без змін, а позовну заяву без задоволення;
Оскільки в позові відмовлено, то судові витрати не розподіляються.
Судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 241-242, 244-246, 250-251, 255, 286, 295 КАС України, суд, 
у х в а л и в:
Залишити позовні вимоги ОСОБА_1 без задоволення, а постанову Уповноваженого із захисту державної мови Івановської Олени Петрівни від 12.02.2026 № 70 про закриття справи про адміністративне правопорушення - без змін. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його ухвалення. Відповідно до статті 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу. 
Повне судове рішення складено 07.05.2026 року.

Суддя Медведєв К.В.