Справа № 274/5666/25
Провадження № 2/0274/616/26

Рішення
Іменем України

01.06.2026 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., з участю секретаря судового засідання Рудич М.О., представника позивачки Олійника О.В., представника третьої особи - Кобилянського В.А., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до кадастрового реєстратора Cектору ведення державного земельного кадастру Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Корнієць Ірини Олександрівни, третя особа: Гришковецька селищна рада про визнання незаконною бездіяльності кадастрового реєстратора та зобов"язання скасувати державні реєстрації земельних ділянок -

в с т а н о в и в :

14.08.2026 ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Олійник О.В., звернулася до Бердичівського міськрайонного суду з позовом, згідно якого просить:
- визнати незаконною бездіяльність кадастрового реєстратора (відповідача) в частині не скасування державної реєстрації земельної ділянки № НОМЕР_1 - площею 0,9712 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0796, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,9712 га, індексний номер рішення від 07.09.2023 року, кадастровий номер 1820855301:08:007:0796 за Гришковецькою селищною радою (третьою особою без самостійних вимог) з скасуванням в Державному земельному кадастрі Державної реєстрації земельної ділянки та закриттям розділу в Поземельній книзі на підставі абзацу четвертого частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року № 3613-VI;
- визнати незаконною бездіяльність кадастрового реєстратора (відповідача) в частині не скасування державної реєстрації земельної ділянки № НОМЕР_2 - площею 0,1452 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0797, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1452 га, індексний номер рішення 69193908 від 07.09.2023 року, кадастровий номер 1820855301:08:007:0797 за Гришковецькою селищною радою (третьою особою без самостійних вимог) з скасуванням в Державному земельному кадастрі Державної реєстрації земельної ділянки та закриттям розділу в Поземельній книзі на підставі абзацу четвертого частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року № 3613-VI;
- визнати незаконною бездіяльність кадастрового реєстратора (відповідача) в частині не скасування державної реєстрації земельної ділянки № НОМЕР_3 - площею 0,2137 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0798, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1452 га, індексний номер рішення 691948902 від 07.09.2023 року, кадастровий номер 1820855301:08:007:0798 за Гришковецькою селищною радою (третьою особою без самостійних вимог) з скасуванням в Державному земельному кадастрі Державної реєстрації земельної ділянки та закриттям розділу в Поземельній книзі на підставі абзацу четвертого частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року № 3613-VI;
- визнати незаконною бездіяльність кадастрового реєстратора (відповідача) в частині не скасування державної реєстрації земельної ділянки № НОМЕР_4 - площею 0,0731 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0800, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0731 га, індексний номер рішення 69195062 від 07.09.2023 року, кадастровий номер 1820855301:08:007:0800 за Гришковецькою селищною радою (третьою особою без самостійних вимог) з скасуванням в Державному земельному кадастрі Державної реєстрації земельної ділянки та закриттям розділу в Поземельній книзі на підставі абзацу четвертого частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року № 3613-VI;
- визнати незаконною бездіяльність кадастрового реєстратора (відповідача) в частині не скасування державної реєстрації земельної ділянки № НОМЕР_5 - площею 0,0451 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0799, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0731 га, індексний номер рішення 69194677 від 07.09.2023 року, кадастровий номер 1820855301:08:007:0800 за Гришковецькою селищною радою (третьою особою без самостійних вимог) з скасуванням в Державному земельному кадастрі Державної реєстрації земельної ділянки та закриттям розділу в Поземельній книзі на підставі абзацу четвертого частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року № 3613-VI;
- визнати незаконною бездіяльність кадастрового реєстратора (відповідача) в частині не скасування державної реєстрації земельної ділянки № НОМЕР_6 - площею 0,0376 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0801, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0376 га, індексний номер рішення 6919252 від 07.09.2023 року, кадастровий номер 1820855301:08:007:0801 за Гришковецькою селищною радою (третьою особою без самостійних вимог) з скасуванням в Державному земельному кадастрі Державної реєстрації земельної ділянки та закриттям розділу в Поземельній книзі на підставі абзацу четвертого частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року № 3613-VI;
- визнати незаконною бездіяльність кадастрового реєстратора (відповідача) в частині не скасування державної реєстрації земельної ділянки № НОМЕР_7 - площею 0,0201 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0802, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0201 га, індексний номер рішення 69194171 від 07.09.2023 року, кадастровий номер 1820855301:08:007:0802 за Гришковецькою селищною радою (третьою особою без самостійних вимог) з скасуванням в Державному земельному кадастрі Державної реєстрації земельної ділянки та закриттям розділу в Поземельній книзі на підставі абзацу четвертого частини десятої статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року № 3613-VI;
- поновити Державну реєстрацію та запис в Поземельній книзі Державної реєстрації земельної ділянки площею 1.5060 га з кадастровим номером 1820855301:08:007:0746, що була перенесена до архівного шару в результаті поділу.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває цивільна справа № 274/1960/24 за позовом ОСОБА_1 (також позивача в цій справі) до Гришковецької селищної ради (третя особа в цій справі) про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, а саме земельної ділянки з кадастровим номером: 1820855301:08:007:0746, площею 1.5060 га, для обслуговування нежилих будівель, несільськогосподарського призначення, яка розташована в АДРЕСА_1 . Рішення в указаній справі наразі не ухвалене.
В основу заперечень проти позову відповідачем (третьою особою в цій справі) покладені твердження (підтверджені відповідними письмовими доказами), що 2018 року державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером: 1820855301:08:007:0746, площею 1.5060 га скасовано кадастровим реєстратором Cектору ведення державного земельного кадастру Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, ОСОБА_2 у зв`язку з поділом та перенесено до архівного шару. 
29 серпня 2018 року, на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, розробленої ПП «Глобус-777» на замовлення громадянина  ОСОБА_3  відбувся поділ вказаної ділянки, в результаті чого сформовано та зареєстровано в Державному земельному кадастрі сім земельних ділянок, а саме, ділянка № НОМЕР_1 - площею 0,9712 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0796, ділянка № НОМЕР_2 - площею 0,1452 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0797, ділянка № НОМЕР_3 - площею 0,2137 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0798, ділянка № НОМЕР_4 - площею 0,0731 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0800, ділянка № НОМЕР_5 - площею 0,0451 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0799, ділянка № НОМЕР_6 - площею 0,0376 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0801, ділянка № НОМЕР_7 - площею 0,0201 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0802. 
11 листопада 2020 року, між позивачкою та громадянином,  ОСОБА_3 (тобто замовником технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельної ділянки), було укладено договір купівлі- продажу об"єкту нерухомого майна, до складу якого входять котельня А-1, адмін. будинок Б-1, вбиральня Г-1, склад Д-1, столярна майстерня Ж-1, консервний цех З-1, прохідна К-1, будівля над свердловиною Л-1, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно частини третьої пункту 1.1. вказаного договору, об"єкт нерухомого майна, який відчужується за договором, знаходиться на орендованій земельній ділянці площею 1.5060 га, кадастровий номер: 1820855301:08:007:0746.
Попередній власник об"єкту нерухомого майна ( ОСОБА_3 ), 21 травня 2015 року, уклав з третьою особою без самостійних вимог договір оренди землі № 4.
Згідно вищезазначеного договору оренди, третя особа без самостійних вимог надає, а попередній власник об"єкту нерухомості ( ОСОБА_3 ) приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий номер 1820855301:08:007:0746, площею 1.5060 га, для обслуговування нежилих будівель, не сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .
Таким чином, з однієї сторони, в серпні місяці 2018 року відбувся поділ земельної ділянки з кадастровим номером: 1820855301:08:007:0746, площею 1.5060 га та перенесення кадастровим реєстратором такої земельної ділянки до архівного шару, з іншої сторони - 11 листопада 2020 року між позивачкою та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого об`єкт купівлі-продажу знаходиться на орендованій земельній ділянці площею 1.5060 га, кадастровий номер: 1820855301:08:007:0746 (тобто земельній ділянці, державну реєстрацію якої в Державному земельному кадастрі скасовано внаслідок поділу та перенесено до архівного шару).
07 вересня 2023 року, тобто через 5 (п`ять) років після скасування в Державному земельному кадастрі та поділу земельної ділянки з кадастровим номером: 1820855301:08:007:0746, площею 1.5060 га, третя особа без самостійних вимог зареєструвала вид речового права на нерухоме майно - право власності на сім утворених в результаті поділу земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, при цьому використавши технічну документацію із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, розроблену на замовлення попереднього орендаря - ОСОБА_3 . 
Водночас, як убачається з Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на відповідні сім ділянок від 07 вересня 2023, документами, поданими для державної реєстрації відповідних земельних ділянок є Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-ІX від 25.04.2021. 
Таким чином, після укладення договору купівлі-продажу об"єкта нерухомого майна (11 листопада 2020 року) до позивачки перейшло право оренди земельної ділянки площею 1.5060 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0746, для обслуговування нежилих будівель, не сільськогосподарського призначення, яка знаходиться в АДРЕСА_1 згідно договору оренди землі № 4 від 21 травня 2015 року.
Разом з тим, унаслідок технічних та юридичних маніпуляцій позивачка позбавлена права оренди земельної ділянки, на якій розташоване придбане нею нерухоме майно, а саме земельної ділянки з кадастровим номером: 1820855301:08:007:0746, площею 1.5060 га й існування такої земельної ділянки припинено шляхом поділу, а речові права (право власності) на новостворені земельні ділянки, через п`ять років після їх реєстрації в Державному земельному кадастрі, зареєстровано без достатніх правових підстав за третьою особою без самостійних вимог.
Ухвалою судді Бердичівського міськрайонного суду від 19.08.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, в справі відкрито загальне позовне провадження ( а.с. 84-85). 
15.09.2025 року представником позивачки - адвокатом Олійником О.В. на адресу суду скеровано клопотання про об"єднання справ в одне провадження ( а.с. 105 -108). 
06.10.2025 року представником Гришковецької селищної ради адвокатом Кобилянським В.А. на адресу суду скеровані пояснення, згідно яких третя особа заперечує проти позову ( а.с. 128-138 ). 
Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 09.10.2025 року справу № 274/5666/25 (провадження № 2/0274/2253/25) за позовом ОСОБА_1 до Кадастрового реєстратора Cектору ведення державного земельного кадастру Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Корнієць Ірини Олександрівни, третя особа: Гришковецька селищна рада про визнання незаконною бездіяльності кадастрового реєстратора та зобов"язання скасувати державні реєстрації земельних ділянок, яка надійшла до Бердичівського міськрайонного суду 14.08.2025, провадження в якій відкрито 19.08.2025, передано судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хуторній І.Ю. для вирішення питання про її об`єднання з матеріалами справи № 274/1960/24 ( провадження № 2/0274/777/25) за позовом ОСОБА_1 до Гришковецької селищної ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, яка надійшла до Бердичівського міськрайонного суду 01.03.2024, провадження в якій відкрито 05.03.2025, за клопотанням представника позивачки про об"єднання справ в одне провадження ( а.с. 173-174 ). 
18.12.2026 цивільну справу № 274/5666/25 повернуто для подальшого розгляду головуючому - судді Вдовиченко Т.М., у зв"язку з постановленням суддею Хуторною І.Ю. протокольної ухвали від 16.12.2025 про відсутність підстав для об"єднання справ № 274/5666/25 та № 274/1960/24 в одне провадження ( а.с.177). 
14.05.2026 року кадастровим реєстратором Cектору ведення державного земельного кадастру Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Корнієць І.О. на адресу суду скеровані письмові пояснення, відповідно дог яких просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, розгляд справи провести за її відсутності. 
Заперечення проти позову обґрунтовані зокрема і тим, що вона є неналежним відповідачем у даній справі. 
В судовому засіданні представник позивачки - адвокат Олійник О.В. позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, наполягає на їх задоволенні. 
Представник третьої особи Гришковецької селищної ради заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав зазначених в поданих письмових поясненнях, зокрема вказав, що обраний позивачкою спосіб захисту є неефективним, що є достатньою та самостійною підставою для відмови в позові. 
Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до наступного висновку. 
Судом встановлено, що 29 серпня 2018 року, на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, розробленої ПП «Глобус-777» на замовлення громадянина ОСОБА_3 відбувся поділ земельної ділянки площею 1.5060 га, кадастровий номер: 1820855301:08:007:0746, в результаті чого сформовано та зареєстровано в Державному земельному кадастрі сім земельних ділянок, а саме :
ділянка № НОМЕР_1 - площею 0,9712 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0796;
ділянка № НОМЕР_2 - площею 0,1452 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0797;
ділянка № НОМЕР_3 - площею 0,2137 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0798;
ділянка № НОМЕР_4 -площею 0,0731 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0800;
ділянка № НОМЕР_5 - площею 0,0451 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0799;
ділянка № НОМЕР_6 -площею 0,0376 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0801;
ділянка № НОМЕР_7 - площею 0,0201 га, кадастровий номер 1820855301:08:007:0802. ( а.с. 20 - 61, копія технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок, розробленої ПП «Глобус-777» на замовлення громадянина ОСОБА_3 на 68 (шістдесяти восьми) аркушах доказ в електронному вигляді). 
Згідно договору купівлі - продажу від 11.11.2020 року, ОСОБА_3 передав майно - об"єкт нерухомого майна у власність покупця - ОСОБА_1 , а саме : котельню А -1 загальною площею 165,7 кв.м., Адмін. будинок Б-1 загальною площею 61,5 кв.м, Вбиральня Г-1 загальною площею 7,3 кв.м, Склад Д-1 загальною площею 55,1 , Столярну майстерню Ж-1 заг. площею 78,3 кв.м, Консервний цех - З-1 заг. площею 1605,5 кв.м, Прохідна К-1 заг. площею 19,2 кв.м, будівля над свердловиною Л-1 заг. площею 13.8 кв.м., які розташовані за адресою : АДРЕСА_1 . Вказаний об"єкт нерухомого майна знаходиться на орендованій земельній ділянці площею 1,5060 га, кадастровий номер : 1820855301:08:007:07463 ( а.с.62 -65). 
Як вбачається з договору оренди землі № 4 від 21.05.2015 року він укладений між Гришковецькою селищною радою та ОСОБА_3 строком до 14.05.2022 року - на 7 ( сім ) років, в оренду передається земельна ділянка площею 1,5060 га, кадастровий номер : 1820855301:08:007:0746, що розташована за адресою АДРЕСА_1 ( а.с.66). 
Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав 07.09.2023 року Гришковецька селищна рада зареєструвала право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами: 1820855301:08:007:0796;1820855301:08:007:0797;1820855301:08:007:0798; 1820855301:08:007:0800; 1820855301:08:007:0799; 1820855301:08:007:0801; 1820855301:08:007:0802 ( а.с. 68 -73). 
26.06.2022 року на ім"я голови Гришковецької територіальної громади І.Л. Лісової від ОСОБА_1 надійшла заява згідно якої остання просила надати дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо об"єднання земельних ділянок з кадастровими номерами : 1820855301:08:007:0796;1820855301:08:007:0797;1820855301:08:007:0798; 1820855301:08:007:0800; 1820855301:08:007:0799; 1820855301:08:007:0801; 1820855301:08:007:0802 ( а.с. 139-140). 
Згідно із ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).  
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Щодо юрисдикції справи. 
Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства: цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.
Статтею 5 КАС України установлено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, визначеному цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ (ч. 1 ст. 2 КАС України).
До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (ч. 2 ст. 2 КАС України).
Справою адміністративної юрисдикції у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 4 КАС України є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За правилами п. 1 ч. 2 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.
Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).
Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії органу влади чи місцевого самоврядування.
До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правовідносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого владного суб`єкта. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 (провадження № 12-58гс18).
При визначенні юрисдикційності спору з державним реєстратором чи щодо оскарження дій державного реєстратора критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії державного реєстратора з приводу вчинення реєстраційної дії щодо самого позивача, і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства. Відтак спір підлягає розгляду у порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.
Аналогічні висновки зроблені Великою Палатою Верховного Суду і в постанові від 27 лютого 2019 року по справі № 820/3936/16.
Натомість якщо позивачем оскаржуються дії державного реєстратора щодо вчинення їх за заявами третьої особи, тобто стосуються правовідносин, які виникли чи виникають між державним реєстратором і іншою, відмінною від позивача, особою, вбачається спір про право між позивачем та іншою особою щодо нерухомого майна, який повинен розглядатися у порядку цивільного чи господарського судочинства, залежно від суб`єктного складу сторін, та є за своєю природою приватноправовим спором.
У справі, що розглядається, позивачкою визнається незаконною бездіяльність кадастрового реєстратора щодо не скасування державної реєстрації земельних ділянок, яка мала бути здійснена протягом одного року з моменту поділу земельної ділянки за заявою третьої особи ( ОСОБА_3 ), крім того між позивачкою та Гришковецькою селищною радою існує спір про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, тому суд приходить до обґрунтованого висновку, що дана цивільна справа відносить до предметної юрисдикції загальних судів. 
Щодо належного відповідача. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див, зокрема, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).
Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що законодавство України не передбачає можливості подання позову, який відомий у теорії права як actio popularis, без обов`язку підтвердити, що відповідний акт, рішення, дія чи бездіяльність безпосередньо зачіпає права та інтереси самого позивача. Такий позов можливий як виняток із загального правила, наприклад, на підставі Орхуської конвенції та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища». Конвенція також не передбачає можливості actio popularis з метою тлумачення прав і свобод, які вона гарантує, або дозволу оскаржити положення внутрішньодержавного права тільки тому, що особа вважає, не перебуваючи під прямим впливом такого положення, що воно може суперечити Конвенції (див. пункти 31 – 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2023 року в справі № 9901/252/21).
Статтею 2 ЦК України встановлено, що учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи, а також держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. На відміну від позивача, відповідач -це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).
Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (схожі за змістом висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17).
Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Тобто, саме позивач, звертаючись з позовом до суду, визначає коло відповідачів та визначає предмет та підстави позову.
Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19).
Суд першої інстанції за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження – до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19 (провадження № 61-11144св22), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 грудня 2023 року в справі № 363/2300/20 (провадження № 61-6922св23), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 грудня 2023 року в справі № 753/8710/21 (провадження № 61-6090св23)).
Якщо позивач не заявляє клопотання про залучення інших співвідповідачів у справах, в яких наявна обов`язкова співучасть, тобто коли неможливо вирішити питання про обов`язки відповідача, одночасно не вирішивши питання про обов`язки особи, не залученої до участі у справі як співвідповідача, суд відмовляє у задоволенні позову (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року в справі № 947/6589/21 (провадження № 61-10253св23)).
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала, що поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у процесі»: сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Схожі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 70), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 66), від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (пункт 27) та від 09 лютого 2021 року у справі № 635/4741/17 (підпункт 33.2).
Належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріальних правовідносин, тобто особа, за рахунок якої можна задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у пункті 39 постанови від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18 та пункті 8.10 постанови від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20).
Задля остаточного вирішення спору і захисту порушеного права за результатами судового розгляду справи сторонами в судовому процесі мають бути саме сторони у спірних матеріальних правовідносинах, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Схожий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у пункті 80 постанови від 18 грудня 2024 року у справі № 907/825/22.
Процедура й підстави внесення відповідних відомостей до Державного земельного кадастру врегульовані Законом від 7 липня 2011 року № 3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі також Закон № 3613-VI) та Порядком № 1051.
Відповідно до положень статті 1 Закону № 3613-VI державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.
Статтею 9 Закону № 3613-VI встановлено, що державний кадастровий реєстратор зокрема, здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законодавства; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі. Державний кадастровий реєстратор має посвідчення Державного кадастрового реєстратора та власну печатку. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.
Отже, законодавство передбачає широкий обсяг повноважень та можливостей державний кадастрових реєстраторів, які входять до складу Держгеокадастру та його територіальних органів.
З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що належними відповідачем за позовними вимогами про визнання незаконною бездіяльності кадастрового реєстратора є відповідний орган Держгеокадастру в якому працює кадастровий реєстратор, бездіяльність якого визнається незаконною -  Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області.
У частині пред`явлених позовних вимог про скасування державної реєстрації земельних ділянок, суд зазначає, що згідно постанови Великої Палати Верховного Суд від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18) п. 36 - "з урахуванням наведеного Велика Палата Верховного Суду вважає, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру". 
При цьому правові висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи), викладені у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18, пункт 36), від 12 грудня 2018 року у справі N 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18, пункт 53) та від 04 лютого 2020 року у справі № 910/7781/19 (провадження № 12-150гс19, пункт 37), від яких Велика Палата Верховного Суду не відступала.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов пред"явлено до неналежного відповідача, тому позовні вимоги до задоволенню не підлягають.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України - судові витрати покласти на позивачку. 
Керуючись ст. 2-5,12-13,51,76-81,89,141,2263-265,354 ЦПК України, суд 

у х в а л и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до кадастрового реєстратора Cектору ведення державного земельного кадастру Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області Корнієць Ірини Олександрівни, третя особа: Гришковецька селищна рада про визнання незаконною бездіяльності кадастрового реєстратора та зобов"язання скасувати державні реєстрації земельних ділянок - відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня отримання його копії безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.   Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Повний текст рішення виготовлено 01 червня 2026 року 

Суддя Т.М. Вдовиченко