ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2026 року	Львів	Справа № 380/13988/25 пров. № А/857/12007/26	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Затолочного В.С.,
суддів: Глушка І.В., Судової-Хомюк Н.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження в електронній формі в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі № 380/13988/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Гуликом А.Г. в м. Львові в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі – ГУ ПФУ, відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною відмову ГУ ПФУ в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу відповідно до поданих нею документів.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ № О/р 913060807901 від 16.06.2025.
Зобов`язано відповідача здійснити з 10.06.2025 перерахунок пенсії позивачу з урахуванням довідки від 06.05.2025 за № 22 про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи з вересня 1977 року по серпень 1980 року, виданої Комунальним закладом Львівської обласної ради «Дрогобицький музичний фаховий коледж ім. В. Барвінського»; архівних довідок від 15.04.2025 № 753/01-36, №754/01-36 про заробітну плату для обчислення пенсії за періоди роботи з вересня 1981 року по грудень 1986 року та з січня 1987 року по серпень 1991 року, виданих Державним архівом Львівської області.
У решті позову відмовлено повністю.
Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив відповідач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, іншого чинним законодавством не передбачено. Розглянувши документи, які надані позивачем для перерахунку, встановлено, що довідки про заробітну плату не підлягають врахуванню, оскільки відсутні акти перевірки. Після надходження актів перевірок буде розглянуто можливість проведення перерахунку пенсії позивача. Враховуючи викладене, прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсі згідно із заявою № 5809 від 10.06.2025.
Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон № 1058-IV). 
10.06.2025 позивач звернулася із заявою № 5809 про перерахунок призначеної пенсії за віком до територіального органу Пенсійного фонду України. 
До заяви надала: довідку від 06.05.2025 № 22 про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи з вересня 1977 року по серпень 1980 року, видану КЗ ЛОР «Дрогобицький музичний фаховий коледж ім. В. Барвінського»; архівні довідки від 15.04.2025 № 753/01-36, 754/01-36 про заробітну плату для обчислення пенсії за періоди роботи з вересня 1981 року по грудень 1986 року та з січня 1987 року по серпень 1991 року, видані Державним архівом Львівської області.
16.06.2025 позивач отримав відмову відповідача у перерахунку пенсії від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. 
Вважаючи протиправним рішення відповідача, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, апеляційний суд виходить з наступних міркувань.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом № 1058-ІV.
Частиною першої статті 40 Закону № 1058-ІV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь - які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.
Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Згідно частини третьої статті 44 цього Закону органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Відповідно до частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі також - Порядок № 22-1).
Згідно з пунктом 2.1 Порядку № 22-1 за бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.
Відповідно до пункту 2.10 Порядку № 22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.
У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.
Зміст зазначених норм права свідчить, що роботодавець має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у відповідних первинних документах за відповідний період. При цьому, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.
Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду України від 17.03.2015 у справі № 21-11а15, від 15.12.2015 у справі № 2-а/576/29/14 та Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 358/1179/17, від 17.04.2018 у справі № 376/2559/17, від 25.09.2018 у справі № 539/1386/17, від 10.07.2019 у справі № 539/2726/16-а та від 05 березня 2020 року у справі № 539/3234/16-а.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що спірним питанням у даній справі є протиправність рішення відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідки від 06.05.2025 за № 22 про заробітну плату для обчислення пенсії за період роботи з вересня 1977 року по серпень 1980 року, виданої Комунальним закладом Львівської обласної ради «Дрогобицький музичний фаховий коледж ім. В. Барвінського»; архівних довідок від 15.04.2025 № 753/01-36, №754/01-36 про заробітну плату для обчислення пенсії за періоди роботи з вересня 1981 року по грудень 1986 року та з січня 1987 року по серпень 1991 року, виданих Державним архівом Львівської області.
Дослідивши зазначені довідки судом першої інстанції встановлено, що вони містять відомості про заробітну плату позивача за оспорювані періоди, а також відповідають Додатку 6 до Порядку № 22-1. Зазначені довідки про заробітну плату підписані директорами та завірені печатками підприємств.
Єдиною підставою для відмови у врахуванні певної довідки може бути те, що за наслідками проведеної перевірки не підтверджено дані зазначені у довідці або дані зазначені у довідці не відповідають первинним документам, тощо, такі перевірки не проводились.
Судом не встановлено жодних підстав, які б викликали сумнів у достовірності даних, зазначених в вищевказаній довідці.
Відповідно до статті 62 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи та період роботи, є трудова книжка.
Тобто, період, за який надані довідки про заробітну плату підтверджується записами в трудовій книжці, копія якої містить у матеріалах справи, що не заперечується відповідачем.
У постанові Верховного Суду від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17 касаційний суд зазначив, що посилання відповідача в обґрунтування касаційної скарги на неможливість врахування заробітної плати в зв`язку з неможливістю проведення перевірки обґрунтованості її видачі є безпідставним і висновки судів попередніх інстанцій не спростовує, оскільки надана позивачем довідка містила посилання на особові рахунки, як на первинні документи, на підставі яких вона видана, підприємство яке її видало на той час перебувало на обліку, а тому підстави для проведення перевірки поданої довідки у відповідача були відсутні.
У постанові Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 зазначено, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.
З огляду на викладене вище, аналізуючи зміст відомостей зазначених в довідках про заробіток для обчислення пенсії, та беручи до уваги положення підпункту 3 пункту 2.1 Порядку № 22-1, якими встановлено вимоги до оформлення довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, суд дійшов висновку, що такі довідки відповідають вимогам законодавства, виданих на підставі особових рахунків, містить чітко визначені періоди роботи та розміри заробітної плати позивача за цей час та відповідні відомості про стаж роботи підтверджено основним документом - трудовою книжкою позивача.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення ГУ ПФУ про відмову в проведенні перерахунку пенсії позивача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
У розрізі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Інших доводів на підтвердження правомірності своєї бездіяльності відповідачі не навели, що не дає підстав вважати висновки суду першої інстанцій помилковими, а застосування ним норм матеріального та процесуального права - неправильним.
Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційних скарг, відповідно до вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши статтю 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.
Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанцій правильно встановив обставини справи, не допустив неправильного застосуванням норм матеріального права чи порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційні скарги слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у справі № 380/13988/25 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	В. С. Затолочний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк