ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/652/23  Номер провадження 22-ц/814/1048/26	Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю. В.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючий суддя: Триголов В.М.
Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.
Секретар:Горбун К.О.
Розглянувши у відкритому судвому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховод Костянтин Вікторович та Товариство з обмеженою відповідальністю «Український бізнес трейд та аукціони», про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації права власності, -
В С Т А Н О В И В :
У червні 2023 року представниця позивача ОСОБА_2 - адвокат Говорова С.Л. звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те , що позивачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування нерухомого майна від 15.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітайло Ю.М., належить виробничий будинок (тік), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складовими частинами якого є нежитлові будівлі: сторожовий будинок, А-1, площею 23,2 кв.м; продовольчий склад, Б-1, Б1-1, площею 186,2 кв.м; зерносховище, В-1, площею 1005,7 кв.м; ангар, Г-1, площею 530,7 кв.м; критий тік (навіс), Д-1; критий тік (склад), Е-1, площею 537,5 кв.м; вагова, Ж-1, площею 9,6 кв.м; навіс ваговий, Ж1-1; млин, 3-1, площею 24,2 кв.м; ворота – 1,2; огорожа – 3,4; асфальтове замощення – 5; автогараж, К-1, площею 458,5 кв.м. Виробничий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 1,5200 га, кадастровий номер 5324280900:00:006:0107. 
Виробничий будинок, який є предметом договору дарування, належав ОСОБА_4 на підставі договору купівлі – продажу від 02.11.2021, який був укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Говтва» та ОСОБА_4 31 січня 2023 року із відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач ОСОБА_2 дізнався, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований автогараж, літ. А-1, площею 456 кв.м, який належить на праві власності ОСОБА_1 . 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.01.2023 державна реєстрація була здійснена державним реєстратором виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом К.В. на підставі договору купівлі – продажу, серія та номер 0001708/к від 05.08.2020, який був укладений на ТБ «Українська біржа торгів та аукціонів». Продавцем за цим договором був ОСОБА_3 , покупцем – ОСОБА_1 . Представник позивача зазначає, що вказаний договір купівлі – продажу не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідно до вимог ч. 6 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» автогараж не може бути предметом біржової торгівлі. Також в біржовому договорі не вказано, що дане майно є нерухомим майном, рік будівництва, адреса будівлі, на якій правовій підставі майно належить ОСОБА_3 . Тобто даний правочин не відповідає вимогам ЦК України. 
За продавцем ОСОБА_3 не було зареєстровано право власності на спірний автогараж, а право власності за відповідачем ОСОБА_1 було зареєстроване з порушенням вимог ч.1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державний реєстратор Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховод К.В. в порушення норм чинного законодавства зареєстрував право власності за ОСОБА_1 .
Посилаючись на викладені обставини, представник позивача - адвокат Говорова С.Л. з урахуванням заяви про зміну предмету позову просила: 
- визнати недійсним договір купівлі-продажу, серія та номер 0001708К/20 від 05.08.2020 р., видавник ТБ «Українська біржа торгів та аукціонів», який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та припинити право власності за ОСОБА_1 , номер запису про право власності 39734237 - на будівлю, автогараж А-1, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2250261553242 (ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ 01.3413462.4965189.20231016.24.0000.62), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода Костянтина Вікторовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 55733306 від 16.12.2020 р.; про державну реєстрацію змін до розділу, індексний номер рішення 69943832 від 27.10.2023 р. та закрити розділ індексний номер рішення 55733306 від 16.12.2020 р., який відкритий у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом К.В., на будівлю автогараж А-1, (ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ 01.3413462.4965189.20231016.24.0000.62), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250261553242.
Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2025 року позов ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Говорова Світлана Леонідівна, до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховод Костянтин Вікторович та Товариство з обмеженою відповідальністю «Український бізнес трейд та аукціони», про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації права власності задоволено частково.
Скасовано рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода Костянтина Вікторовича: про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 55733306 від 16.12.2020; про державну реєстрацію змін до права власності, індексний номер рішення 69943832 від 27.10.2023, та закрити розділ, який відкритий у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом Костянтином Вікторовичем, індексний номер рішення 55733306 від 16.12.2020, на будівлю автогараж А-1, (ідентифікатор об`єкта в ЄДЕССБ 01.3413462.4965189.20231016.24.0000.62), який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250261553242.
У задоволенні позову в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу, серія та номер 0001708К/20 від 05.08.2020, відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в рівних частках судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 1073 (однієї тисячі сімдесяти трьох гривень) гривні 60 копійок, по 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок з кожного відповідача.
Непогодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права . 
Апелянт вказує на те, що згідно п. 7 Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.11.2021 р. первісний власник і продавець СТОВ «Говтва» зазначає, що «представник продавця заявляє і гарантує, що на момент укладання цього договору, зазначене нерухоме майно нікому іншому не продане, не подароване, не заставлене, як внесок до статутного фонду юридичних осіб не передане, під забороною в податковій заставі не перебуває, щодо нього не ведуться судові спори, відносно нього не укладено будь-яких договорів про відчуження чи щодо користування з іншими особами, треті особи не мають прав щодо нього, прихованих недоліків немає; від Покупця не приховано обставин, які мають істотне значення, договір вчиняється за відсутності впливу тяжкої обставини та обставин, що спонукають вчинити даний договір на вкрай невигідних умовах. Реконструкції та перепланування нерухомості не здійснювалось. Дублікати документів, що підтверджують право власності на вказане майно Продавцем не отримувались. 
Таким чином станом на 02.11.2021 р. продавець СТОВ «Говтва» при відчуженні спірного об`єктна користь ОСОБА_4 в подальшому на користь позивача ОСОБА_2 підтвердило, відсутність прав інших осіб в тому числі ОСОБА_3 чи ОСОБА_1 на спірний об`єкт нерухомості.
Крім того, станом на 02.11.2021 р. (дата укладання Договору купівліпродажу між СТОВ «Говтва» і ОСОБА_4 ) із одночасною реєстрацією права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_4 розмір частки 1, в ньому вже були відомості про зареєстроване право власності за ОСОБА_1 , розмір частки 1 на авто гараж А-1 пл.456,2 кв.м. із 03.12.2020р. 
Тобто на момент проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - Автогараж по АДРЕСА_1 гр.. ОСОБА_4 , а саме 02.11.2021 р. в даному розділ вже близько року (із 03.12.2020р.) право власності за вказаною адресою було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_1 . 
Тобто первісне право власності було зареєстроване на спірний гараж 03.12.2020р. за ОСОБА_1 . (розмір частки 1). Тому скаржник вважає , що при проведенні державної реєстрації права власності приватним нотаріусом Удовиченко М.Ю. яка виконувала функції реєстратора після укладання договору купівлі-продажу між ОСОБА_4 та СТОВ «Говтва» вона повинна була відмовити у проведенні відповідної державної реєстрації оскільки вказане право у відповідному розділі вже було зареєстроване за ОСОБА_1 .
Окрім того, скаржник зауважує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункт 100), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29)). Таким чином, належним та ефективним способом захисту прав власності на належне позивачу нерухоме майно автогараж літ. К-1 є негаторний позов про повернення автогаража літ. К-1, який в межах цієї справи не був пред`явлений позивачем. 
З огляду на зазначене, позов про скасування рішення державного реєстратора в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 на спірну будівлю, та пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права.
Зважаючи на викладене апелянт просить скасувати рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2025 року та постановити нове про відмову в заводволенні позовних вимог.
Судом установлено, що відповідно до договору купівлі – продажу будівельних матеріалів №21-05-20 від 21.05.2020, укладеного між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Говтва» (Продавцем) та ОСОБА_3 (Покупцем), Продавець зобов`язується передати у власність Покупця будівельні матеріали, які є речами бувшими у вжитку і підлягають розбиранню за рахунок Покупця з будівлі – Ваги автомобільні (10 т), інвентарний №513-50403-0001, Автогараж, інвентарний № 513-60701-0001, будівля газозварника, інвентарний № 513-60206-0001, що знаходиться за адресою: с. Покровське, Решетилівський район, Полтавська область, а Покупець зобов`язується прийняти зазначений товар з метою отримання від розбирання будівлі будівельних матеріалів та сплатити продавцеві договірну ціну за товар (п.1.1. Договору) .
У додатку №1 до договору № 21-05-20 від 21.05.2020 сторони погодили найменування, кількість, ціну та загальну вартість товару, що є предметом договору купівлі – продажу .
Відповідно до копії рішення Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області від 07.08.2020 відповідачу ОСОБА_1 було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2500 га для іншого сільськогосподарського призначення під господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 .
На запит адвоката Говорової С.Л. Полтавська районна військова адміністрація листом від 09.11.2023 №07-02-Р/76 повідомила, що документи, на підставі яких було прийняте відповідне дане рішення, відсутні. Також було доведено до відома, що у протоколах сесій Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області за серпень – жовтень 2020 року немає рішення про затвердження даного проекту землеустрою або відмови у його затвердженні. Також у протоколах сесій та засідань виконкому Покровської сільської ради Решетилівського району Полтавської області за серпень – жовтень 2020 року немає рішень про присвоєння автогаража, який належить ОСОБА_1 адреси: АДРЕСА_2 . Протоколи Решетилівської міської ради Решетилівського району Полтавської області за 2020 рік на зберігання у відділ не надходили .
Згідно копії договору (контракту) купівлі – продажу майна, № 0001708/к від 05.08.2020, видавник ТБ «Українська біржа торгів та аукціонів», який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_1 купив автогараж, інв. №513-60701-0001, який знаходиться за адресою: Полтавська обл., Полтавський район, сел. Покровське .
Згідно копії довідки Виконавчого комітету Решетилівської міської ради № 01.3-20/519 від 17.07.2023 господарська будівля та споруда (автогараж), що належить ОСОБА_1 , знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1, а. с.61).
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.12.2020 державним реєстратором Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховодом К.В. було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 55733306 від 16.12.2020 про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на автогараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
На замовлення ОСОБА_1 фізичною особою - підприємцем ОСОБА_5 було виготовлено технічний паспорт на нежитлову будівлю (автогараж), який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 24 листопада 2020 року. Загальна площа нежитлової будівлі – Автогаража літера «А-1» становить 456,2 м2.
02.11.2021 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Говтва» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі – продажу нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю. Предметом вказаного договору був виробничий будинок (тік), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складовими частинами якого є нежитлові будівлі: сторожовий будинок, А-1, загальною площею 23,2 кв.м; продовольчий склад, Б-1, Б1-1, загальною площею 186,2 кв.м; зерносховище, В-1, загальною площею 1005,7 кв.м; ангар, Г-1, загальною площею 530,7 кв.м; критий тік (навіс), Д-1; критий тік (склад), Е-1, загальною площею 537,5 кв.м; вагова, Ж-1, загальною площею 9,6 кв.м; навіс ваговий, Ж1-1; млин, 3-1, загальною площею 24,2 кв.м; ворота – 1,2; огорожа – 3,4; асфальтобетонне замощення – 5; автогараж, К-1, загальною площею 458,5 кв.м. Виробничий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 1,5200 га, кадастровий номер 5324280900:00:006:0107 .
Відповідно до договору дарування нерухомого майна від 15.11.2021, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Цвітохою Ю.М., укладеного між ОСОБА_4 (дарувальником) та ОСОБА_2 (обдаровуваним), ОСОБА_4 передає у власність, а ОСОБА_2 , приймає у власність виробничий будинок (тік), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складовими частинами якого є нежитлові будівлі: сторожовий будинок, А-1, загальною площею 23,2 кв.м; продовольчий склад, Б-1, Б1-1, загальною площею 186,2 кв.м; зерносховище, В-1, загальною площею 1005,7 кв.м; ангар, Г-1, загальною площею 530,7 кв.м; критий тік (навіс), Д-1; критий тік (склад), Е-1, загальною площею 537,5 кв.м; вагова, Ж-1, загальною площею 9,6 кв.м; навіс ваговий, Ж1-1; млин, 3-1, загальною площею 24,2 кв.м; ворота – 1,2; огорожа – 3,4; асфальтобетонне замощення – 5; автогараж, К-1, загальною площею 458,5 кв.м. Виробничий будинок належить продавцю на підставі договору купівлі – продажу, посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Удовіченко М.Ю, 02.11.2021 за реєстровим номером 3633 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.11.2023, приватним нотаріусом Цвітохою Ю.М. на підставі вказаного договору дарування від 15.11.2021 було здійснено державну реєстрацію права власності за ОСОБА_2 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61599354 від 15.11.2021 .
Представницею позивача Долі В.І. було надано копію технічного паспорту на виробничий будинок (тік), виготовленого на замовлення Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Говтва» Комунальним підприємством «бюро містобудування та технічної інвентаризації Решетилівського району», який знаходиться за адресою: вул. Центральна, 1д, селище Покровське Решетилівського району Полтавської області, станом на 15 серпня 2017 року, відповідно до якого площа виробничого будинку –літер «К-1» становить 458,5 м2. 
Відповідно до копії витягу з Державного земельного кадастру та матеріалів землевпорядного проектування земельної ділянки ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 – д знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 5324280900:00:006:0111 площею 0,2500 .
З наданого стороною позивача висновку експерта Федорова Д.Ф. №25 судової будівельно - технічної експертизи вбачається, що на підставі проведеного дослідження експерт установив, що розташування, технічні характеристики, структура та склад складової частини об`єкта нерухомого майна реєстровий номер 1313023853242 (автогараж К-1 пл. 458,5 кв.м), який належить на праві власності ОСОБА_2 та об`єкта нерухомого майна реєстровий номер 2250261553242 (автогараж К-1 пл. 456,2 кв.м), який належить на праві власності ОСОБА_6 – ідентичні, тобто указані об`єкти є одним і тим самим об`єктом нерухомого майна в натурі. По другому питанню: на підставі проведеного дослідження експерт установив, що складова частина об`єкта нерухомого майна реєстровий номер 1313023853242 (автогараж К-1 пл. 458,5 кв.м), який належить на праві власності ОСОБА_2 та об`єкт нерухомого майна реєстровий номер 2250261553242 (автогараж К-1 пл. 456,2 кв.м), який належить на праві власності ОСОБА_6 , розташовані на земельній ділянці кадастровий номер 5324280900:00:006:0111.
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна – будівлі, автогаражу А-1, адреса: АДРЕСА_1 , на підставі рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Верховода Костянтина Вікторовича індексний номер рішення 69943832 від 27.10.2023 було внесено зміни до розділу: додано закінчений будівництвом об`єкт, загальна площа (кв. м): 456,2 змінена на загальна площа (кв.м): 459,3; адреса АДРЕСА_1 д змінено на АДРЕСА_1 .
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до частин 1, 3 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно частини 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що право власності це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону та на власний розсуд.
Підставами набуття права власності є передбачені законом юридичні факти, за наявності яких особа набуває майно, стає його власником. 
Зібрані у справі докази вказують на те, що протоколом загальних зборів власників майнових паїв членів агрообєднання Мрія , реорганізованого у ПОСП Мрія , виробничий будинок (тік), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складовими частинами якого є нежитлові будівлі: сторожовий будинок, А-1, загальною площею 23,2 кв.м; продовольчий склад, Б-1, Б1-1, загальною площею 186,2 кв.м; зерносховище, В-1, загальною площею 1005,7 кв.м; ангар, Г-1, загальною площею 530,7 кв.м; критий тік (навіс), Д-1; критий тік (склад), Е-1, загальною площею 537,5 кв.м; вагова, Ж-1, загальною площею 9,6 кв.м; навіс ваговий, Ж1-1; млин, 3-1, загальною площею 24,2 кв.м; ворота – 1,2; огорожа – 3,4; асфальтобетонне замощення – 5; автогараж, К-1, загальною площею 458,5 кв.м. , було передано у власність СТОВ «Говтва». Право власності СТОВ «Говтва» на вищезазначене майно зареєстроване 28.07.2017.
Відповідно до договору №21-05-20 про купівлю-продаж будівельних матеріалів від 21 травня 2020 року СТОВ «Говтва» передало ОСОБА_3 будівельні матеріали , які є речами бувшими у вжитку і підлягають розбиранню за рахунок покупця будівлі – ваги автомобільні ( інвентарний номер №513-50403-0001), автогараж (інвентарний №513-60701-0001), будівля газозварювальника ( інвентарний №513-60206-0001). Відповідно до п.п. 9.1 Договору , визначено , що він дійсний до 31.12.2020 року.
Згідно п.п.2.4 вищезазначеного Договору розробка вагів автомобільних, автогаража, будівлі газозварювальника мала бути проведена покупцем протягом 30 днів з моменту підписання даного договору з повним очищенням території і вивезенням з території , на якій знаходиться вказане майно , отриманих будівельних матеріалів та будівельного сміття.
Відповідно , за вказаним договором спірне майно , автогараж , мав бути розроблений шляхом розбирання покупцем за вищевказаним договором протягом 30 днів з моменту підписання договору.
Натомість , згідно договору(контракту) купівлі-продажу від 05.08.2020 укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на ТБ «Українська біржа торгів та аукціонів» за лотом №1708ВП/20 , ОСОБА_3 продав автогараж , інв..№513-60701-0001.
Водночас матеріали справи не містять даних про перехід права власності на автогараж інв..№513-60701-0001 саме як об`єкт нерухомості від СТОВ «Говтва» до ОСОБА_3 . 
За таких обставин суд першої інстанції правомірно керувався тим, що ОСОБА_1 не набув право власності на спірне майно.
Доводи ОСОБА_1 по те, що автогараж, належав на праві власності йому на момент укладення договору купівлі-продажу між ОСОБА_4 та СТОВ «Говтва» є необґрунтованими.
Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
В силу частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
За змістом пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.
Із положень статті 209 ЦК України слідує, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Нотаріальне посвідчення може бути вчинене на тексті лише такого правочину, який відповідає загальним вимогам, встановленим статтею 203 цього Кодексу.
Як передбачено статтею 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Згідно зі статтею 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).
За змістом частини третьої статті 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Із положень статті 657 ЦК України слідує, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
В силу статті 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення.
Як передбачено статтею 1 Закону України від 10 грудня 1991 року №1956-ХІІ «Про товарну біржу» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних правовідносин; Закон №1956-ХІІ ), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Діяльність товарної біржі здійснюється відповідно до цього Закону та чинного законодавства України, статуту біржі, правил біржової торгівлі та біржового арбітражу.
Згідно зі статтею 15 Закону №1956-ХІІ біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; якщо її учасниками є члени біржі; якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.
Указані цивільно-правові результати мають бути досягнуті внаслідок правомірних дій суб`єктів цивільного права.
У двосторонньому правочині волевиявлення сторін повинно бути взаємним (зустрічним) і спрямованим на досягнення спільної мети. Такі правочини називаються договорами.
Невідповідність вчиненого правочину нормам закону є підставою для визнання цього правочину недійсним.
Загальною умовою чинності правочину є його вчинення у формі, встановленій законом. У письмовій формі мають вчинятись усі правочини між юридичними та фізичними особами. Водночас, правочини, вчинені письмово, потребують нотаріального посвідчення лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Укладення сторонами договору з недодержанням обов`язкової нотаріальної форми його посвідчення тягне за собою недійсність такого договору через невідповідність його вимогам закону. Цей договір є нікчемним, а визнання його недійсним у судовому порядку не вимагається.
За своїм правовим визначенням договір купівлі-продажу є угодою між учасниками цивільних відносин, за умовами якої відбувається обмін товару на гроші. Як правило продавцем за договором купівлі-продажу може бути лише власник майна.
Одним із договорів, який підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, є договір купівлі-продажу нерухомого майна (об`єктів, розташованих на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення).
Купівля-продаж товарів на біржах (укладення біржових угод) урегульовано Законом 1956-ХІІ, який є спеціальним законом щодо визначення правових умов створення і діяльності товарних бірж на території України та загальним законом щодо правил укладення цивільних договорів. У свою чергу, щодо питання форми посвідчення біржових угод спеціальним законом є ЦК України. З цього випливає, що положення статті 15 Закону 1956-ХІІ по відношенню до угод по відчуженню нерухомого майна мають загальний характер, а закон спеціальний переважає закон загальний (див. постанову Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 квітня 2020 року у справі №754/1466/15-ц).
Як висновок, договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений сторонами на біржі у простій письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню.
Докази у справі вказують на те, що 05 серпня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 у простій письмовій формі уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна. Цей договір був зареєстрований біржею та не посвідчений нотаріально. До того ж, ОСОБА_3 не був власником відчужуваного автогаража, як об`єкта нерухомості, та не міг виступати продавцем за цим договором.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не дотрималися нотаріальної форми посвідчення договору, внаслідок чого укладений ними 05 серпня 2020 року договір купівлі-продажу майна є нікчемним, а відтак не може породжувати права власності ОСОБА_1 на спірне майно .
Доводи апеляційної скарги про законність укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 договору купівлі-продажу майна не відповідає фактичним обставинам справи та чинним нормам закону.
Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і надалі в редакції на час виникнення спірних відносин; Закон №1952-IV) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом частини першої статті 4, частини 1 статті 5 Закону №1952-ІV державній реєстрації прав підлягає право власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення.
В силу частини першої статті 27 Закону №1952-ІV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.
Статтею 26 Закону №1952-ІV унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування.
У частині третій зазначеної норми визначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.
Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації у порядку, передбаченому законом (таким законом є Закон №1952-ІV).
Державна реєстрація права власності на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проводиться на підставі договору, предметом якого є таке майно.
Скасування за судовим рішенням документів, на підставі яких здійснена державна реєстрація речового права особи на нерухоме майно, тягне за собою припинення цього права.
У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши, що ОСОБА_1 незаконно набув право власності на автогараж ( К-1 , що розташований за адресою АДРЕСА_1 за нікчемним правочином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про скасування державної реєстрації цього права.
Суд першої інстанції правомірно керувався тим, що державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на автогараж порушує право власності ОСОБА_2 на належне йому майно , виробничий будинок (тік), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складовими частинами якого є нежитлові будівлі: сторожовий будинок, А-1, площею 23,2 кв.м; продовольчий склад, Б-1, Б1-1, площею 186,2 кв.м; зерносховище, В-1, площею 1005,7 кв.м; ангар, Г-1, площею 530,7 кв.м; критий тік (навіс), Д-1; критий тік (склад), Е-1, площею 537,5 кв.м; вагова, Ж-1, площею 9,6 кв.м; навіс ваговий, Ж1-1; млин, 3-1, площею 24,2 кв.м; ворота – 1,2; огорожа – 3,4; асфальтове замощення – 5; автогараж, К-1, площею 458,5 кв.м. Виробничий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 1,5200 га, кадастровий номер 5324280900:00:006:0107, а відтак , таке право підлягає захисту.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо частковго задоволення позовних вимог є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону. 
Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 367 , 368 , 374 , 375 , 381 - 384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Головуючий суддя: В.М. Триголов
Судді: А.І. Дорош
О.А. Лобов