Справа № 369/17918/25
Провадження № 2-о/369/638/25
РІШЕННЯ
Іменем України

28.05.2026 року        м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Янченка А.В., присяжних: Шумунова В.О., Дзябельського А.М., секретаря судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 369/17918/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про оголошення фізичної особи померлою, —
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, в якій просить: оголосити померлим ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця м. Сніжне Донецької області); датою смерті ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця м. Сніжне Донецької області) вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 ; місцем смерті ОСОБА_5 вважати м. Бахмут Донецької області; встановити, що смерть ОСОБА_5 пов`язана із захистом Батьківщини, участю у забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації проти України.
Свою заяву мотивує тим, що її чоловік — ОСОБА_5 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 на посаді кулеметника третього стрілецького відділення третього стрілецького взводу другої стрілецької роти
Відповідно до бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_3 № 273дск від 09.01.2023 та наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 10.01.2023 № 12, з 11.01.2023 солдат ОСОБА_5 вибув до ОТУ «Соледар» для відсічі збройної агресії з боку рф.
ОСОБА_5 у складі свого підрозділу заступив на бойове чергування на спостережну позицію в районі м. Бахмут Донецької області. При несенні служби на вказаній позиції військовослужбовці неодноразово були обстріляні з мінометів та артилерії противника.
Під час інтенсивних штурмових дій ворога та масованого артилерійського обстрілу позицій сил оборони в районі м. Бахмут Донецької області, один із снарядів влучив безпосередньо поблизу місця перебування ОСОБА_5 . Внаслідок влучання ворожого снаряда та руйнування захисних споруд ОСОБА_5 зник безвісти.
Віднесення ОСОБА_5 до безвісти зниклих осіб відбулось фактично. Оголошення його померлим необхідно заявнику для отримання грошової допомоги, яка виплачується родинам загиблих військовослужбовців, та реалізації інших прав.
Ухвалою суду від 31.10.2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи проводити в порядку окремого провадження.
Ухвалою суду 01.04.2026 року замінено заінтересовану особу 2 Військову частину НОМЕР_3 на Військову частину НОМЕР_1 .
Представник заявника 28.05.2026 року подав до суду заяву про розгляд справа за його відсутності.
ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 14.01.2026 року подала до суду заяву про розгляд справи без участі сторони.
Представник Міністерства оборони України 19.01.2026 року подав до суду додаткові пояснення, згідно яких просив суд проводити розгляд справи за його відсутності. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, вивчивши доводи заяви, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, виходячи з наступного.
Згідно з копією свідоцтва про шлюб (серія НОМЕР_4 від 12 лютого 2022 року), укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , заявник є дружиною військовослужбовця. 
Згідно зі змістом повідомлення про зникнення безвісти від 19.01.2023 № 19 (вих. №1696/125 від 26.01.2023), її чоловік, солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час зіткнення з противником в районі міста Бахмут Донецької області внаслідок штурмових дій противника та артилерійського обстрілу зник безвісти. 
Згідно з Витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, а також звернення до територіального органу Національної поліції України, ОСОБА_5 вважається зниклим безвісти на території бойових дій (під час воєнних дій).
Відповідно до акту службового розслідування від 19.02.2023 року, проведення якого було призначено наказом командира військової частини НОМЕР_3 під час розслідування було встановлено факт зникнення безвісти військовослужбовця ОСОБА_5 в м. Бахмут Донецької області за наступних обставин: у січні 2023 року підрозділ виконував бойові завдання з відсічі збройної агресії російської федерації. Під час несення служби на спостережній позиції у м. Бахмут внаслідок прямого ворожого артилерійського (мінометного) обстрілу та штурмових дій противника, позиції зазнали значних руйнувань, а військовослужбовець ОСОБА_5 зник безвісти.
За висновками службового розслідування, ОСОБА_5 зник безвісти внаслідок бойових дій біля міста Бахмут Донецької області. Ознак добровільної здачі в полон, самовільного залишення місця служби або дезертирства не виявлено.
Згідно з письмовими поясненнями свідків — військовослужбовців військової частини НОМЕР_3 , підтверджено факт масованого артилерійського обстрілу позицій у м. Бахмут та безпосереднього влучання снарядів в район розташування підрозділу, де перебував ОСОБА_5 , після чого встановити його місцезнаходження чи виявити тіло через інтенсивність боїв не виявилось за можливе.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадянина, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Тлумачення частини першої та другої статті 46 ЦК України свідчить, що цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. 
При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 року у справі №490/342/17). 
Воєнна подія згідно з актом службового розслідування від 19.02.2023 мала місце у січні 2023 року в зоні бойових дій у місті Бахмут Донецької області. Під час цієї воєнної дії ОСОБА_5 зник безвісті під час безпосередньої участі у бойових діях під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії РФ проти України. Заявник звернувся до суду із заявою у 2025 році, тобто після спливу визначених законом строків, передбачених ч. 2 ст. 46 ЦК України. 
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадянина, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення», зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.
Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.
Тлумачення частини першої та другої статті 46 ЦК України свідчить, що цивільним законодавством передбачалося декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій.
При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (постанова Верховного Суду від 11.04.2019 року у справі №490/342/17).
Особа може бути оголошена в судовому порядку померлою у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть цієї особи. На цьому наголошено, зокрема у постановах Верховного Суду від 31.05.2023 у справі №177/11/20, від 07.11.2023 у справі №607/159/23.
У постановах від 26.04.2023 у справі №337/3725/22, від 29.03.2023 у справі №753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути зокрема письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин. Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25.10.2023 у справі №607/1612/23.
Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.
У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».
У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).
Район воєнних (бойових) дій це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії (стаття 1 Закону України «Про оборону України»).
Бойові дії це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння).
Статтею 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі №755/11021/22 зроблено висновок, що «…шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що «…Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.
Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.
Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.
Згідно вказаного рішення Великої Палати Верховного Суду не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.»
Таким чином, відрахування шестимісячного строку саме з моменту завершення активний бойових дій на певній території, згідно постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі №755/11021/22 застосовується у випадках коли бракує достовірної інформації.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2024 мотивувала своє рішення тим, що шестимісячний строк передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи необхідно обраховувати з дати завершення активних бойових дій тим, що внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_5 зник безвісті внаслідок влучання ворожого мінометного або артилерійського снаряда, адже саме про мінометні та артилерійські обстріли повідомили матеріали службового розслідування.
На думку суду, пряме влучання снаряда в людину або захисну споруду спричиняє миттєву смерть або надзвичайно важкі травми, включно з масивними ушкодженнями тканин і органів, сильними опіками та кровотечами. Наслідки залежать від типу снаряда, дистанції та точного місця влучання, але зазвичай включають летальні травми, які роблять виживання майже неможливим.
За вищевказаних обставин судом обґрунтовано виключається можливість потрапляння ОСОБА_5 у полон чи зміну місця перебування.
Таким чином, докази, які долучені до заяви про оголошення фізичної особи померлою та які не містять суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_5 , дають можливість зробити вірогідне припущення про його смерть під час виконання бойового завдання в районі міста Бахмут Донецької області. З моменту події до моменту звернення до суду з цією заявою минуло більше двох років.
Статтею 306 ЦПК України визначено, що у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.
Частиною 1 статті 308 ЦПК України визначено, що після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, — відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна.
Заявник просить оголосити померлим ОСОБА_5 вважати, що його смерть пов`язана із захистом Батьківщини, участю у забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації проти України, що відповідає висновку, викладеному в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.12.2022 у справі № 490/6057/19-ц, в якому зазначено, що встановлення факту загибелі військовослужбовця під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії РФ проти України можливе лише у судовому порядку, оскільки законодавець не визначив іншого, позасудового способу встановлення причинно-наслідкового звязку між смертю військовослужбовця та військовою агресією РФ. Від встановлення обставин, при яких загинув військовослужбовець при виконанні військової служби внаслідок збройної агресії РФ проти України, залежить виникнення та реалізація особистих та майнових прав заявника як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Враховуючи наведене, суд вважає встановленим, що ОСОБА_5 загинув в районі міста Бахмут Донецької області під час виконання бойового завдання в умовах воєнного стану проти російських окупантів, тобто за обставин, що загрожували йому смертю.
Статтею 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, — протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру — протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. 
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. 
Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. 
У зв`язку з викладеним, датою смерті ОСОБА_5 слід вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, враховуючи вищенаведене, конкретні обставини під час яких зник безвісти ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою, оскільки заявник повністю довів обставини на які посилається, тому заяву слід задовольнити. 
Суд роз`яснює заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою. 
Як передбачено ч. 2 ст. 308 ЦПК України, після набрання законної сили рішенням про оголошення фізичної особи померлою суд надсилає рішення відповідному органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації смерті фізичної особи, а також до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, — відповідного органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. За наявності в населеному пункті кількох нотаріусів, а також у випадках, коли місце відкриття спадщини невідоме, рішення надсилається до державного нотаріального архіву з метою передачі його за належністю уповноваженому нотаріусу для вжиття заходів з охорони спадкового майна. 
Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. 
Керуючись ст. 46 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 81, 89, 258, 259, 264-265, 268, 306, 308, 309, 354, 355 ЦПК України суд, — 
УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Військова частина НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про оголошення фізичної особи померлою — задовольнити. 
Оголосити ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця міста Сніжне Донецької області, громадянина України) — померлим.
Датою смерті ОСОБА_5 вважати ІНФОРМАЦІЯ_2 , місцем смерті - м. Бахмут, Донецька область, Україна».
Встановити, що смерть ОСОБА_5 пов`язана із захистом Батьківщини, участю у забезпеченні здійснення заходів національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації проти України. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Повне рішення складено: 28.05.2026 року.

Суддя        А.В. Янченко

Присяжні:       В.О. Шумунов

А.М.  Дзябельський