УХВАЛА

04 травня 2026 року
м. Київ

справа № 725/4936/23
провадження № 61-5611ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Петрова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 01 квітня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Чернівецької міської ради, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо.

Рішенням Чернівецького районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено наступний графік побачень та участі батька ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею 14 років. 

Перший місяць після набрання рішенням законної сили, за участю психолога/педагога: перша та третя субота місяця - з 14:00 до 18:00; друга та четверта неділя місяця - з 14:00 до 18:00; Другий-п`ятий місяці після набрання рішенням законної сили: перша та третя субота місяця - з 14:00 до 18:00; друга та четверта неділя місяця - з 14:00 до 18:00; кожний вівторок та четвер - з 16:00 до 20:00; Шостий-дванадцятий місяці після набрання рішенням законної сили: перший та третій тиждень місяця - з 10:00 суботи до 20:00 неділі з ночівлею. Через дванадцять місяців після набрання рішенням законної сили: перший та третій тиждень місяця - з 16:00 понеділка по 20:00 неділі.

По досягненню дитиною 10 років зазначений графік може бути корегований батьками з урахуванням думки та побажань дитини. Святкові та інші вихідні дні за погодженням з батьками, а у випадку відсутності згоди, згідно з графіком, визначеним судом. Вибір психолога та педагога - за згодою батьків, а у випадку відсутності згоди, визначеного Службою у справах дітей Виконавчого комітету Чернівецької міської ради. Спілкування засобами телефонного, електронного та інших засобів зв`язку, до появи у ОСОБА_3 особистого телефону, за домовленістю між батьками.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 в участі у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 01 квітня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Мар`ян І. С., задоволено частково. 

Рішення Чернівецького районного суду м. Чернівці від 02 грудня 2025 року в частині визначення способу участі батька у спілкуванні та вихованні дочки змінено. Встановлено графік побачень (спілкування) ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Перший місяць після набрання рішенням законної сили, за участю психолога/педагога та у присутності матері: перша та третя субота місяця - з 14:00 до 18:00; другий-шостий місяці після набрання рішенням законної сили, за участю на початку зустрічі психолога/педагога, без присутності матері: перша та третя субота місяця - з 14:00 до 18:00; друга та четверта неділя місяця - з 14:00 до 18:00; Через шість місяців після набрання рішенням законної сили: перша та третя субота місяця - з 12:00 до 18:00 - без присутності матері, за умови дотримання прав та інтересів дитини; друга та четверта неділя місяця - з 12:00 до 18:00 - без присутності матері, за умови дотримання прав та інтересів дитини; кожного вівторка - з 16:00 до 20:00 - без присутності матері, за умови дотримання прав та інтересів дитини. 

Крім того, зустрічі між батьком ОСОБА_1 та дочкою ОСОБА_3 здійснюються у будь-який час за місцем проживання батька та/або з можливістю ночівлі, за бажанням дитини, за умови дотримання її прав та інтересів, з урахуванням її особистого графіку. Святкові та інші вихідні дні - за погодженням з батьками, а у випадку відсутності згоди, згідно з графіком, визначеним судом. Вибір психолога та педагога визначається Службою у справах дітей Виконавчого комітету Чернівецької міської ради. Спілкування засобами телефонного, електронного та інших засобів зв`язку, до появи у дитини телефону, за домовленістю між батьками, з урахуванням потреб та інтересів дитини. 

В іншій частині рішення Чернівецького районного суду міста Чернівці від 02 грудня 2025 року залишено без змін. Змінено розподіл судових витрат.

23 квітня 2026 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, подав до Верховного Суду касаційну скаргу постанову Чернівецького апеляційного суду від 01 квітня 2026 року в указаній справі.   

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з наступних підстав. 

У пункті 4 частини четвертої статті 393 ЦПК Українипередбачено, що касаційна скарга не приймається до розгляду та повертається судом, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Частиною другою статті 389 ЦПК Українивизначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК Україниу касаційній скарзі має бути зазначено підставу (підстави), на якій (на яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Зазначення заявником підстав касаційного оскарження є обов`язковою умовою щодо оформлення касаційної скарги, яка необхідна для подальшого вирішення питання про відкриття касаційного провадження та для розгляду касаційної скарги.

З урахуванням наведених норм ЦПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження,а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд звертає увагу на те, що Верховний Суд не наділений повноваженнями на власний розсуд з мотивувальної частини касаційної скарги обирати норми права, з застосуванням яких не погоджується заявник та визначати підстави касаційного оскарження на власний розсуд.

У частині першій статті 400 ЦПК Українипередбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі узагальнено посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та не зазначає конкретні підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що її мотивувальна частина складається із зазначення обставин справи, заявник не навів вищезгаданих підстав касаційного оскарження, не зазначив, які саме норми процесуального права були порушені судами попередніх інстанцій і в чому полягають ці порушення, а також не зазначив які норми матеріального права застосовано неправильно.

Отже, ОСОБА_1 не виконав вимог ЦПК Українипри поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що належним зазначенням підстави касаційного оскарження судових рішень є посилання в касаційній скарзі на відповідний пункт (1-4) частини другої статті 389 ЦПК України, з наведенням його змісту та з викладенням належного обґрунтування відповідної підстави касаційного оскарження.

Також Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи, що ОСОБА_1 не виконав вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, така скарга підлягає поверненню. 
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
Керуючись пунктом 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернівецького апеляційного суду від 01 квітня 2026 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа -Служба у справах дітей Чернівецької міської ради,про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною повернути заявникові.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Петров