15.05.2026 
Справа № 331/1912/26
Провадження № 3/331/736/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року       м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду міста Запоріжжя Антоненко М.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (м.Запоріжжя) у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-2 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:

09.03.2026 року в провадження Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшла справа про адміністративне правопорушення № 3/331/736/26 (ЄУН № 331/1912/26) у відношенні ОСОБА_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 163-2 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 03 березня 2026 року № 462/12/08-01-04-11, посадовою особою головним державним інспектором сектору податків і зборів з юридичних осіб у галузі виробниитва продовольчих товарів управління оподаткування юридичних осіб Головного управління ДПС у Запорізькій області Барталь Н.М. за результатами камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІРМА" ДНІПРО-ТРЕЙД" (код ЄДРПОУ 22160431) УКРАЇНА. 69095. ЗАПОРІЗЬКА ОБЛАСТЬ. М.ЗАПОРІЖЖЯ. ЖОВТНЕВИЙ Р-Н. ВУЛ. ГОГОЛЯ. БУД. 163-А. КВ(ОФІС) 104, встановлено, що громадянин(ка) ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_1 ). головний бухгалтер ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІРМА"ЛНІПРО-ТРЕЙЛ" (код ЄДРПОУ 22160431) вчинила правопорушення - несвоєчасне подання платіжних доручень на перерахування належних до стати податків і зборів (обов ’язкових платежів). а саме ТОВ "ФІРМА "ДНІПРО-ТРЕЙД" (код ЄДРПОУ 22160431)
16.02.2026  року було погашено податкове зобов`язання суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, самостійно задеклароване в Податковій декларації № 9039253072 від 20.02.2025 р. в сумі 1054.13 грн. Затримка сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно склала 18 календарних днів (податкові зобов ’язання - граничний термін сплати 29.01.2026).
Перераховано 16.02.2026 року суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в розмірі 1200.00 грн. згідно платіжного доручення № 476 від 16.02.2026р. Складено Акт перевірки №2822/08-01-04-11/22160431 від 20.02.2026 р. Платником порушено п.57.1 ст. 57 Податкового кодексу України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона працювала в ТОВ "ФІРМА"ДНІПРО-ТРЕЙД" на посаді головного бухгалтера за сумісництвом з 03 січня 2006 р. по 30.09.2024 р. Тому, про проведення інспектором ГУ ДПС у Запорізькій області (м.Запоріжжя) камеральної перевірки у 2026 році на вказаному підприємстві їй нічого не відомо, вона особисто ні при перевірці, ні при складанні протоколу про адміністративне правопорушення присутньою не була. 
Так, на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення надано Акт №2822/08-01-04-11/22160431 від 20.02.2026 р. «Про результати камеральної перевірки щодо порушення термінів сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості (18010400)».
Відповідно до ст. ст. 251 та 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Відповідно до положень ст. 9 КУпАП, адміністративне правопорушення визначається як протиправна, винна дія або бездіяльність, яка посягає на державний чи громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно вказаної правової норми, необхідною умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність у її діянні повного складу адміністративного правопорушення. У юридичній теорії та правозастосовній практиці структура складу правопорушення охоплює чотири взаємопов`язані елементи, а саме, об`єкт правопорушення, об`єктивна сторона, суб`єкт правопорушення,суб`єктивна сторона.
Відсутність хоча б одного з названих елементів виключає наявність складу адміністративного правопорушення, що, у свою чергу, позбавляє правових підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Зокрема, за відсутності належного суб`єкта правопорушення, передбаченого конкретною диспозицією статті КУпАП, дії (бездіяльність) особи не можуть бути визнані адміністративним проступком у розумінні ст. 9 КУпАП.
Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 163-2 КУпАП адміністративна відповідальність настає за неподання або несвоєчасне подання посадовими особами підприємств, установ та організацій платіжних доручень на перерахування належних до сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).
ОСОБА_1 надала суду довідку від 22.10.2024 р. № 22/10 за підписом директора ТОВ "ФІРМА"ДНІПРО-ТРЕЙД", в якій зазначено, що ОСОБА_1 працювала в ТОВ "ФІРМА"ДНІПРО-ТРЕЙД" на посаді головного бухгалтера за сумісництвом з 03 січня 2006 р. по 30.09.2024 р.
Крім цього, суд зауважує, що Акт камеральної перевірки №2822/08-01-04-11/22160431 від 20.02.2026 р. підписаний лише інспектором ГУ ДПС у Запорізькій області (м.Запоріжжя), підписи керівника ТОВ "ФІРМА"ДНІПРО-ТРЕЙД" та головного бухгалтера відсутні. До протоколу про адміністративне правопорушення від 03 березня 2026 року № 462/12/08-01-04-11 додано акт неявки ОСОБА_1 за запрошенням для ознайомлення та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, надання вмотивованих пояснень щодо фактів викладених в протоколі. 
У ході судового розгляду, за результатами всебічного, повного та об`єктивного дослідження матеріалів провадження, судом встановлено, що в діях ОСОБА_1 відсутня вина у вчиненні адміністративного правопорушення, як у вигляді умислу, так і необережності, оскільки, вона з 30.09.2024 р. не перебувала на посаді головного бухгалтера ТОВ "ФІРМА"ДНІПРО-ТРЕЙД", тобто, не мала нести адміністративну відповідальність за події 2025-2026 р.р. 
За таких обставин у діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад інкримінованого їй адміністративного правопорушення.
Суддя, також враховує, що відповідно до вимог ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, суддя керується основними конституційними засадами судочинства, визначеними у ст. 129 Конституції України, до яких відносяться, зокрема, забезпечення доведеності вини і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а також ст. 62 Конституції України та загальними принципами права, згідно з якими усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Тому, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, протокол про адміністративне правопорушення від 03 березня 2026 року № 462/12/08-01-04-11 не може бути визнаний належним доказом у даній справі у розумінні ст.251 КУпАП, оскільки за своєю правовою природою він не є самостійним беззаперечним доказом, а обставини, викладені у ньому, повинні бути перевірені за допомогою інших доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, і не викликали б у судді жодних сумнівів щодо їх належності та допустимості.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно із вказаною правовою позицією ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
Крім того, у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19, акцентовано увагу на тому, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
При цьому, суддя зазначає, що відповідно до ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Отже, за викладених вище обставин суддя приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази поза розумним сумнівом не доводять вину ОСОБА_3 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 163-2 КУпАП, оскільки належних та допустимих доказів, які могли б у сукупності підтверджувати факт порушення ним вимог п.57.1 cт. 57 Податкового кодексу України, до суду надано не було. 
При цьому, суддя враховує, що у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).
Відповідно до ст. 284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи. Постанова про закриття справи виноситься при оголошенні усного зауваження, передачі матеріалів на розгляд громадської організації чи трудового колективу або передачі їх прокурору, органу досудового розслідування, а також при наявності обставин, передбачених статтею 247 цього Кодексу.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.
При цьому, у зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення судовий збір із ОСОБА_1 стягненню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.124, ст. ст. 247, 251, 252, 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-
ПОСТАНОВИВ:

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 закрити у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 163-2 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена учасниками процесу до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі через Олександрівський районний суд міста Запоріжжя апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її винесення, а також прокурором у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 7 КУпАП.

Суддя М.В. Антоненко