ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/12711/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 р. (суддя Серьогіна О.В) в адміністративній справі №160/12711/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому із урахуванням уточнень просила:
- визнати протиправними дії Головних управлінь Пенсійного фонду в Дніпропетровській та Донецькій області щодо відмови їй в призначенні та виплаті пенсії за вислугу років відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, які оформлені рішенням № 047250024377 від 14 лютого 2025 р., визнати її право на пенсію за вислугу років з 07 лютого 2025 р.;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровської області зарахувати їй в якості спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугою років періоди з 12 жовтня 2017 р. по 16 грудня 2024 р., а періоди з 09 червня 2008 р. по 01 вересня 2008 р. та з 07 липня 2015 р. по 27 березня 2024 р. до страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України “Про пенсійне забезпечення”;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити і виплачувати їй пенсію за вислугу років з 07 лютого 2025 р. та виплатити заборгованість.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що має необхідний стаж для призначення пенсії за вислугу років, як працівнику охорони здоров`я відповідно до пункту “е” статті 55 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, в зв`язку із чим звернулася із заявою про її призначення, однак отримала відмову із посиланням на відсутність в неї необхідного спеціального стажу. До вказаного стажу їй не зараховано періоди роботи, починаючи з 12 жовтня 2017 р., а до страхового - періоди роботи в інфекційних відділеннях в подвійному розмірі. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Судом:

- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 047250024377 від 14 лютого 2025 р. щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 в якості спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугою років періоди з 12 жовтня 2017 р. по 16 грудня 2024 р. та зарахувати періоди з 09 червня 2008р. по 01 вересня 2008 р. та з 07 липня 2015 р. по 27 березня 2024 р. до страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону “Про пенсійне забезпечення”;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07 лютого 2025 р. про призначення пенсії за вислугу років згідно із п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та відповідно до пункту 2-1 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", із урахуванням рішення Конституційного Суду № 2-р/2019 від 04 червня 2019 р. із урахуванням висновків суду.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким у задоволенні вказаних вимог відмовити. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що періоди роботи позивачки з 12 жовтня 2017 р. по 16 грудня 2024 р. не підлягають зарахуванню до її спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугою років. Також вказано, що робота в клініко-діагностичній лабораторії міської дитячої лікарні не передбачена статтею 60 Закону №1788 для зарахування в подвійному розмірі. 
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивачки до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 07 лютого 2025 р. звернулася із заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту 2-1 розділу XV Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, яку за принципом екстериторіальності було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та винесено рішення № 047250024377 від 14 лютого 2025 р. про відмову у призначенні пенсії, оскільки позивачка не набула необхідного стажу вислуги років станом на 11 жовтня 2017 р.
Не погодившись із даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку. 
Частково задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для врахування до спеціального стажу позивачки усіх періодів її роботи в закладах охорони здоров`я, а до страхового стажу в подвійному розмірі період роботи в інфекційно - боксових відділеннях та палатах. 
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
Статтею 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники охорони здоров`я відповідно до пункту "е" статті 55 цього Закону.
Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. №637 визначено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Копією наявної в матеріалах справи трудової книжки підтверджується, що позивачка, зокрема, в період з 09 червня 2008 р. по 16 грудня 2024 р. працювала фельдшером - лаборантом Комунальної установи «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня № 5», Комунального некомерційного підприємства «Міська багатопрофільна дитяча лікарня №5 Запорізької міської ради». 
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для зарахування позивачці до її спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугою років, періодів роботи з 12 жовтня 2017 р. по 16 грудня 2024 р., слід зазначити наступне. 
У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2023 р. у справі №240/24/21 зазначено, що, обмеження пунктом 2.1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV врахування спеціального стажу, здобутого після 11 жовтня 2017 р., для набуття права на призначення пенсії за вислугою років, є порушенням принципу юридичної визначеності та верховенства права.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивачки в подвійному розмірі періодів її роботи з 09 червня 2008 р. по 01 вересня 2008 р. та з 07 липня 2015 р. по 27 березня 2024 р., слід зазначити наступне. 
Відповідно до статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Як вбачається із записів трудової книжки позивачки та копії довідки КНП «Міська дитяча лікарня №5» Запорізької міської ради № 125/к від 16 грудня 2024 р., в інфекційно - боксових палатах позивачка працювала в період з 01 січня 2015 р. до 31 березня 2024 р. включно. 
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивачки в подвійному розмірі періоду її роботи з 09 червня 2008 р. по 01 вересня 2008 р., водночас, вірно вказав про наявність підстав для вказаного врахування періоду її роботи з 07 липня 2015 р. по 27 березня 2024 р. 
За результатом перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, передбачених статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, для скасування оскарженого рішення суду першої інстанції в частині, та ухвалення в цій частині нового рішення. 
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - задовольнити частково. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025р. в адміністративній справі №160/12711/25 - скасувати в частині, якою зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу в подвійному розмірі періоди її роботи з 09 червня 2008 р. по 01 вересня 2008 р. 
Ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовити. 
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2025 р. в адміністративній справі №160/12711/25 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 12 травня 2026 р. і оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий