П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/8641/25	

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,
повний текст судового рішення
складено 22.10.2025, м. Миколаїв
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача – Димерлія О.О.,
суддів – Вербицької Н.В., Шляхтицького О.І., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 року у справі №400/8641/25 за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 107 912 грн. 85 коп.
У С Т А Н О В И В:
13.08.2025 Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_1 податковий борг в сумі 107 912 грн. 85 коп.
В обґрунтування позовних вимог податковий орган вказує про наявність у ОСОБА_1 узгодженої сими податкової заборгованості у загальному розмірі 107 912 грн. 85 коп.
У свою чергу, ОСОБА_1 до окружного адміністративного суду скеровано відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що він не отримував податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Миколаївській області щодо нарахування орендної плати з фізичних осіб за 2023-2024 роки. До того ж, ОСОБА_1 не є власником чи орендарем земельних ділянок, які розташовані за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 . Між тим, відповідачем визнано суму нарахованої орендної плати в сумі 780грн. 92коп. за земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 року у справі №400/8641/25 позов Головного управління ДПС у Миколаївській області задоволено частково.
Присуджено до стягнення з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 59497грн. 73коп. в рахунок погашення податкового боргу з орендної плати на користь місцевого бюджету Миколаївської міської територіальної громади.
Відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 48415грн. 12коп. в рахунок погашення податкового боргу з орендної плати на користь місцевого бюджету Миколаївської міської територіальної громади.
Приймаючи таке рішення в частині відмови в задоволенні позову суд першої інстанції вказав, що податкові повідомлення-рішення № 4633810-2407-1403 вiд 02.06.2023, № 4633812-2407-1403 вiд 02.06.2023, № 4633815-2407-1403 вiд 02.06.2023, № 4633815-2407-1403 вiд 02.06.2023, № 3818812-2407-1403-UA48060150000071713 вiд 08.05.2024, № 3818813-2407-1403-UA48060150000071713 вiд 08.05.2024, № 3818814-2407-1403-UA48060150000071713 вiд 08.05.2024, № 3818815-2407-1403-UA48060150000071713 вiд 08.05.2024 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області надсилались за адресою, яка не є зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 . При цьому, окружний адміністративний суд зауважив, що відсутність взаємодії між державними органами щодо обміну актуальною інформацією про місце проживання платників податків не може бути підставою для висновку про виконання Головним управлінням ДПС у Миколаївській області положень статті 42 Податкового кодексу України у випадку надіслання поштової кореспонденції за адресою, проживання особи за якою не підтверджено у встановленому порядку.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову податковим органом подано апеляційну скаргу в якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржувану частину судового акту із прийняттям у відповідній частині нового судового рішення про задоволення позову. 
Мотивуючи вимоги апеляційну скаргу ГУ ДПС у Миколаївській зазначає, що орган судової влади як уповноважений суб`єкт може звертатись до Державної податкової служби в порядку запиту до Державного реєстру фізичних осіб задля отримання інформації про реєстраційні дані, що перебувають у розпорядженні територіальних органів ДПС. Однак, під час розгляду справи №400/8641/25 суд першої інстанції не скористався можливістю перевірки актуальності адресних даних відповідача та їх походження з Державного реєстру. Також, скаржник відмічає, що 11.12.2004 до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про реєстраційні дані фізичної особи-платника податків внесено дані щодо місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_4 . Інформація про місцезнаходження платника за адресою: АДРЕСА_5 , до ГУ ДПС у Миколаївській області надійшла лише 06.07.2024. Як стверджує контролюючий орган, податкові повідомлення-рішення направлено за адресою, актуальною на момент їх направлення, та яка відповідала відомостям, наявним в ДРФО, а саме: АДРЕСА_4 .
В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, судом апеляційної інстанції установлено наступні обставини. 
Зокрема, колегією суддів з`ясовано, що 02.06.2023 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято податкові повідомлення-рішення №4633810-2407-1403 щодо визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік в сумі 329грн. 78коп., №4633812-2407-1403 щодо визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік в сумі 12375грн. 77коп., №4633815-2407-1403 щодо визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік в сумі 11229грн. 85коп., №4633817-2407-1403 щодо визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2023 рік в сумі 50грн. 97коп.
Також, 08.05.2024 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято податкові повідомлення-рішення №3818812-2407-1403- НОМЕР_1 щодо визначення ОСОБА_1 суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2024 рік в сумі 13006грн. 93коп., №3818813-2407-1403-UA48060150000071713 щодо визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2024 рік в сумі 53грн. 57коп., №3818814-2407-1403-UA48060150000071713 щодо визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2024 рік в сумі 346грн. 60коп., №3818815-2407-1403-UA48060150000071713 щодо визначення суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2024 рік в сумі 11802грн. 57коп.
Названі індивідуальні акти податковим органом надіслано на ім`я ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_4 . Однак, у зв`язку з неможливістю вручення поштової кореспонденції адресату її повернуто на адресу відправника з відміткою органу поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання».
21.09.2015 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області сформовано податкову вимогу форми «Ф» №1501-25 про наявність у ОСОБА_1 податкового боргу в загальному розмірі 49282грн. 50коп.
Таку податкову вимогу надіслано на ім`я ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_5 . Однак, у зв`язку з неможливістю вручення поштової кореспонденції адресату її повернуто на адресу відправника з відміткою органу поштового зв`язку: «за закінченням терміну зберігання».
Уважаючи, що за ОСОБА_1 рахується податковий борг у загальній сумі 107912грн. 85коп. Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до окружного адміністративного суду з даним позовом.
Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне. 
Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлений законом.
Положеннями підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно із підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.
Відповідно до п.п.58.1, 58.3 ст.58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Пунктом 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
За правилами пункту 57.3 статті 57 Податкового кодексу України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно із підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.
Пунктом 6 розділу ІV Порядку направлення податковими органами податкових вимог платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 №610 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІТС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.05. року у справі №810/3116/18 зазначено, що відповідно до пункту 42.2 статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів зазначає, що податкове повідомлення-рішення/податкова вимога повинні бути надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням. 
Додаткових вимог стосовно надіслання податкового повідомлення-рішення/податкової вимоги податкове законодавство не містить.
За фактичними обставинами справи, податкові повідомлення-рішення від 02.06.2023 № 4633810-2407-1403, № 4633812-2407-1403, № 4633815-2407-1403, № 4633815-2407-1403, вiд 08.05.2024 №3818812-2407-1403-UA48060150000071713, №3818813-2407-1403-UA48060150000071713, №3818814-2407-1403-UA48060150000071713, №3818815-2407-1403-UA48060150000071713 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області надіслано на адресу: АДРЕСА_4 .
Жодних доказів на підтвердження того, що адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків є саме: АДРЕСА_4 , матеріали справи не містять.
Між тим, згідно відомостей Єдиного державного демографічного реєстру від 14.08.2025 №1669554, місцем реєстрації ОСОБА_1 з 23.01.2012 є, зокрема, АДРЕСА_5 .
Також, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.07.2025 № 437854989066, ОСОБА_1 з 19.05.2006 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_5 .
Невстановлення податковим органом належної адреси платника податку, на яку необхідно направляти кореспонденцію, позбавляє відповідача можливості бути обізнаним про нараховані суми грошового зобов`язання.
За таких підстав колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що вищеназвані податкові повідомлення-рішення Головним управлінням ДПС у Миколаївській області надіслано на адресу, яка не є адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків, а відтак визначені у них суми податкових зобов`язань не є узгодженими.
При цьому, суд апеляційної інстанції відхиляє довід скаржника про те, що під час розгляду справи №400/8641/25 окружний адміністративний суд не скористався можливістю перевірки актуальності адресних даних ОСОБА_1 та їх походження з Державного реєстру, оскільки 14.08.2025 судом першої інстанції здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру стосовно місця реєстрації ОСОБА_1 та отримано відповідь №1669554 (а.с.39), згідно із якою з 23.01.2012 місцем реєстрації ОСОБА_1 з 23.01.2012 є, зокрема, АДРЕСА_5 .
Апеляційний адміністративний суд вказує, що в процесі узгодження грошового зобов`язання саме податковий орган повинен встановити дійсну адресу (місцезнаходження, податкову адресу) платника податків та надіслати на неї індивідуальний акт. 
Наявність у суду повноважень щодо звернення до Державної податкової служби із запитом щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб, не звільняє Головне управління ДПС у Миколаївській області від обов`язку подання до суду належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.
За відсутності клопотання про витребування доказів суд виступає арбітром, оцінюючи надані сторонами докази і приймає рішення, базуючись на принципах верховенства права, не перебираючи на себе функції податкової служби. 
Довести наявність підстав для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.
У справі «Федорченко та Лозенко проти України» (заява № 387/03, 20.09.2012, п.53) Європейський суд з прав людини висловив позицію, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом», тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері передбачає, що саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний забезпечити доведення в суді власної позиції. 
У контексті досліджуваного обґрунтування відповідача колегія суддів уважає за доцільне зазначити, що вказуючи про невчинення судом першої інстанції дій щодо перевірки відомостей реєстру Головне управління ДПС у Миколаївській області у такий спосіб намагається виправдати власну бездіяльність стосовно подання доказів на підтвердження заявлених позовних вимог. 
Не є юридично спроможним припущення скаржника відносно того, що 11.12.2004 до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про реєстраційні дані фізичної особи-платника податків внесено дані щодо місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 , так як жодних доказів на підтвердження означеного матеріали справи не містять. 
Є безпідставним посилання суб`єкта владних повноважень щодо зміни ОСОБА_1 даних, які вносяться до облікової картки, зокрема, стосовно місця реєстрації, адже будь-яких доказів на підтвердження вказаного податковим органом не надано. 
Установлені під час розгляду даної справи фактичні обставини та зроблені судом апеляційної інстанції висновки у повному обсязі спростовують наведені Головним управлінням ДПС у Миколаївській області в апеляційній скарзі доводи.
З урахуванням установлених фактичних обставин справи колегія суддів уважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову Головного управління ДПС в Одеській області.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені податковим органом в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення окружним адміністративним судом було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.
З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 22.10.2025 року у справі №400/8641/25 за позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у сумі 107 912 грн. 85 коп. – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		О.О. Димерлій	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.І. Шляхтицький