ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.05.2026 Справа № 917/2276/25 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу
за позовною заявою  ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 
до відповідачів
Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор", вул. Шевченка, буд. 43, м.Решетилівка, Полтавський район, Полтавська область, 38400
ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 
ОСОБА_3 , АДРЕСА_3 
ОСОБА_4 , АДРЕСА_4 
ОСОБА_5 , АДРЕСА_5 ,
про:
- визначення розміру статутного капіталу Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" (код ЄДРПОУ: 05385200) у сумі 33 624,00 грн;
- визначення учасниками Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" (код ЄДРПОУ: 05385200): ОСОБА_1 з часткою у статутному капіталі 20%, що складає 6 724,80 грн; ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі 44,55%, що складає 14 980,16 грн; ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі 11,81 %, що складає 3 973,01 грн; ОСОБА_5 з часткою у статутному капіталі 11,82%, що складає 3 973,02 грн; ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі 11,82%, що складає 3 973,01 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.,
Представники сторін:
від позивача: ОСОБА_6 ,
від відповідачів 1, 2 : Шеховцов І.С.,
від відповідачів 3, 4, 5: не з`явилися, 

установив:
1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.
ОСОБА_1 просить суд визначити розмір статутного капіталу Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" (код ЄДРПОУ: 05385200) у сумі 33 624,00 грн та визначити учасниками Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" (код ЄДРПОУ: 05385200): ОСОБА_1 з часткою у статутному капіталі 20%, що складає 6 724,80 грн; ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі 44,55%, що складає 14 980,16 грн; ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі 11,81 %, що складає 3 973,01 грн; ОСОБА_5 з часткою у статутному капіталі 11,82%, що складає 3 973,02 грн; ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі 11,82%, що складає 3 973,01 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані незаконним вибуттям з володіння Позивача належної йому частки у статутному капіталі Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" у розмірі 20% внаслідок прийняття рішення загальними зборами товариства про виключення його зі складу учасників, які в подальшому визнані недійсними в судовому порядку, прийняттям загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу та зміну часток учасників з порушенням його права на участь у відповідних загальних зборах.
Як докази обґрунтованості позовних вимог Позивач надав наступні докази в копіях (т.с. 1, арк.с. 17-79): паспорт Позивача, протоколи загальних зборів учасників підприємства від 20.12.2019, 16.04.2020, 14.02.2025, заява про відновлення в числі учасників від 24.01.2022, лист про відмову поновити у числі учасників від 23.02.2022, рішення Господарського суду Полтавської області від 28.09.2021, рішення Східного апеляційного господарського суду від 10.01.2022, витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань, заява про вихід з числа учасників від 07.11.2019. 
Представник Відповідачів 1 та 2 надав суду відзив на позовну заяву (клопотання вх. №2008 від 16.02.2026 (т.с. 3, арк.с. 187-188), за мотивами якого проти позову заперечує, вказуючи таке:
- ОСОБА_1 в заяві від 03.09.2025 зазначив розмір належної йому частки у зв`язку із виключенням його зі складу учасників підприємства виходячи з розміру статутного капіталу 33 624,00 грн;
- ОСОБА_1 «у визначені законом строки (1 рік) не реалізував свого права і не намагався реалізувати право на скасування (заміну, відміну, визнання недійсною тощо) реєстрацію його виключення з товариства»;
- за рішенням нового складу учасників від 07.11.2025 була прийнята нова редакція статуту, за яким розмір статутного фону встановлювався 80 697,0 грн, ОСОБА_1 з «оспоренням розміру статутного капіталу» до товариства не звертався;
- за другою частиною позовних вимог «відсутній спір, оскільки … ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 є членам товариства, про що свідчать дані реєстрації від 28.11.2025, а ОСОБА_1 із заявою про включення його в учасники товариства… не звертався». «Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (та аналогічних норм ГПК та КАС України) суд закриває провадження, якщо встановлено, що предмет спору відсутній. Є відповідне рішення реєстратора про включення відповідачів до складу учасників…За відсутності порушеного права суд не може здійснювати правосуддя Відкрите провадження повинно закриватися»;
- при зверненні з цим позовом ОСОБА_1 пропустив строк позовної давності, який становить 1 рік згідно із п. 8 ч. 2 ст. 258 ЦК України;
- рішення суду від 28.09.2021 не передбачає обов`язку вчинити реєстраційну дію.
Як докази обґрунтованості заперечень проти позовних вимог Відповідачі 1, 2 надали наступні докази в копіях (т.с. 1, арк.с. 46-50): лист №8 від 21.01.2020, лист №9 від 24.01.2020, заяву від 03.09.2025, заяву від 24.01.2022, лист № 3 від 23.02.2022. 
Позивач надав суду за вх. №3020 від 09.03.2025 відповідь на відзив, за мотивами якої спростовує наведені у відзиві доводи Відповідачів 1, 2.
Представник Відповідачів 1, 2 надав суду за вх№3393 від 16.03.2026 заперечення на відповідь на відзив.
Інші заяви по суті справи до суду не надходили.
2. Процесуальні питання, вирішені судом.
11.12.2025 до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідачів Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про:
- визначення розміру статутного капіталу Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" (код ЄДРПОУ: 05385200) у сумі 33 624,00 грн;
- визначення учасниками Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" (код ЄДРПОУ: 05385200): ОСОБА_1 з часткою у статутному капіталі 20%, що складає 6 724,80 грн; ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі 44,55%, що складає 14 980,16 грн; ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі 11,81 %, що складає 3 973,01 грн; ОСОБА_5 з часткою у статутному капіталі 11,82%, що складає 3 973,02 грн; ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі 11,82%, що складає 3 973,01 грн.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.12.2025 справу № 917/2276/25 розподілено судді Ківшик О.В.
Суд ухвалою від 15.12.2025 прийняв зазначену позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі №917/2276/25; призначив справу до розгляду у порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 13.01.2026 на 11:00 та встановив строки для подання заяв по суті справи.
Після відкриття провадження у даній справі суд встановив наявність підстав для залишення позовної заяви без руху та ухвалою від 18.12.2025 року залишив позовну заяву без руху, встановивши строк та спосіб усунення виявлених недоліків.
29.12.2025 року до суду від позивача надійшла заява (вх. № 16775) про усунення недоліків позовної заяви на виконання вимог ухвали суду від 18.12.2025 року про залишення позовної заяви без руху, недоліки усунено в строк та спосіб, встановлений судом.
30.12.2025 до суду надійшло клопотання (вх. № 16810) від представника ПСП "Решетилівський інкубатор" та ОСОБА_2 про продовження строку на подачу відзиву на позов.
07.01.2026 до суду надійшов відзив на позов (вх. № 147) від представника ПСП "Решетилівський інкубатор" та ОСОБА_2 .
Суд ухвалою від 13.01.2026 продовжив розгляд справи № 917/2276/25 за правилами загального позовного провадження.
Суд ухвалою від 13.01.2026 повернув клопотання про продовження строку на подачу відзиву на позов вх. № 16810 від 30.12.2025 та відзив на позов вх. № 147 від 07.01.2026 року представника ПСП "Решетилівський інкубатор" та ОСОБА_2 у справі №917/2276/25 без розгляду через те, що до означених клопотання та відзиву на позов не залучено доказів їх направлення іншим учасникам процесу.
У судовому засіданні 13.01.2026 року суд оголосив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 03.02.2026 на 10:00 год.
19.01.2026 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Тиран О.В. через систему "Електронний Суд" надійшла заява про участь у судовому засіданні 03.02.2026 о 10:00 по справі №917/2276/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (вх. №542), яку суд задовольнив ухвалою від 20.01.2026.
20.01.2026 до суду надійшло клопотання (вх. № 638) від представника ПСП "Решетилівський інкубатор" та ОСОБА_2 про продовження строку на подачу відзиву на позов та відзив на позов.
Суд ухвалою від 27.01.2026 повернув клопотання про продовження строку на подачу відзиву на позов вх. № 638 від 20.01.2026 та відзив на позов б/н від 20.01.2026 року представника ПСП "Решетилівський інкубатор" та ОСОБА_2 у справі №917/2276/25 без розгляду через те, що до означених клопотання та відзиву на позов не залучено доказів їх направлення іншим учасникам процесу.
Позивач надав суду за вх№1010 від 28.01.2026 клопотання про витребування доказів, відповідно до якого просив суд у підготовчому судовому засіданні встановити, чи визнає представник ПСП «Решетилівський інкубатор» такі обставини:
- станом на 20 грудня 2019р. діяв Статут ПСП «Решетилівський інкубатор» в редакції, затвердженій рішенням Зборів засновників, оформленим протоколом №3 від 24 серпня 2010р., державну реєстрацію якого проведено 1 вересня 2010р., номер запису 15781450000000453;
- відповідно до пункту 4.1 Статуту ПСП «Решетилівський інкубатор» в редакції від 24 серпня 2010р. статутний фонд підприємства становив 33 624 грн. (100%);
- відповідно до пункту 4.2 Статуту ПСП «Решетилівський інкубатор» в редакції від 24 серпня 2010р. частка учасника ОСОБА_1 у статутному фонді становила 6725 грн. (20%);
- учасника ОСОБА_1 було виключено з числа засновників ПСП “Решетилівський інкубатор” рішенням зборів учасників від 20 грудня 2019р., оформленим протоколом №1 від 20.12.2019р..
В разі, якщо відповідач не визнає дані обставини, витребувати в Решетилівській районній державній адміністрації Полтавської області належним чином завірену копію Статуту Приватного сільськогосподарського підприємства “Решетилівський інкубатор” (код ЄДРПОУ: 05385200) в редакції, затвердженій рішенням Зборів засновників, оформленим протоколом №3 від 24 серпня 2010р., державну реєстрацію якого проведено державним реєстратором Решетилівської РДА Полтавської області 1 вересня 2010р., номер запису 15781450000000453; належним чином завірену копію Протоколу №1 Загальних щорічних зборів учасників Приватного сільськогосподарського підприємства “Решетилівський інкубатор” від 20.12.2019р., на підставі якого державним реєстратором Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області ОСОБА_8 20 січня 2020 року було внесено зміни про склад засновників (т.с. 3, арк.с. 132-134).
Через оголошення сигналу "повітряна тривога" призначене на 03.02.2026 року на 10:00 год судове засідання не відбулося.
Суд ухвалою від 03.02.2026 постановив продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів, повідомити учасників процесу про наступну дату підготовчого засідання: 03.03.2026 на 10:00.
03.02.2026 до суду втретє надійшло клопотання (вх. № 1281) від представника ПСП "Решетилівський інкубатор" та ОСОБА_2 про продовження строку на подачу відзиву на позов та відзив на позов б/н від 01.02.2026.
Суд ухвалою від 09.02.2026 постановив повернути клопотання про продовження строку на подачу відзиву на позов вх. № 1281 від 03.02.2026 та відзив на позов б/н від 01.02.2026 року представника ПСП "Решетилівський інкубатор" та ОСОБА_2 у справі №917/2276/25 без розгляду через те, що в порушення вимог ст. 165 та ст. 170 ГПК України, представником ПСП "Решетилівський інкубатор" та ОСОБА_2 направлено клопотання від 03.02.2026 та відзив від 01.02.2026 лише одному з відповідачів : ОСОБА_3 , на підтвердження чого надано квитанцію № 5830502.
У судовому засіданні 03.03.2026 року представник Відповідачів 1, 2 визнав обставини, вказані у клопотання Позивача, суд оголосив протокольну ухвалу про поновлення строку на подання відзиву, про задоволення усного клопотання представника Позивача про надання йому можливості надати реагування на відзив на позов та про відкладення підготовчого засідання на 12.03.2026 на 10:30 год.
Судове засідання, призначене на 12.03.2026 року, не відбулося в зв`язку з перебуванням судді Ківшик О.В. на лікарняному.
Суд ухвалою від 23.03.2026 призначив наступну дату підготовчого засідання на 09.04.2026 на 11:30.
У судовому засіданні 09.04.2026 року з огляду на вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, встановлених частиною 1 статті 177 ГПК України, та закінчення встановленого строку підготовчого провадження, суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 12.05.2026 року на 09:05.
У судовому засіданні з розгляду справи по суті 12.05.2026 представники сторін підтримали своїх правові позиції щодо предмету спору: представник Позивача на задоволенні позовних вимог наполягав, представник Відповідачів 1, 2 проти позову заперечував, суд дослідив всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.
У судовому засіданні 12.05.2026 року суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та призначив дату судового засідання для проголошення рішення на 19.05.2026 на 11:45.
У судовому засіданні 19.05.2026 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України
Щодо повідомлення Відповідачів 2, 3, 4 про це позовне провадження суд зазначає таке.
Відповідачі 2, 3, 4 були належним чином повідомлені про це позовне провадження та дати, час і місце проведення судових засідань з розгляду цієї справи, а також про процесуальні строки для подання заяви по суті спору, про що свідчать матеріали справи.
Відповідач 3 ОСОБА_3 подав суду заяву вх №326 від 13.01.2026 про розгляд справи без його участі та повідомив про те, що щодо рішення по суті покладається на розсуд суду (т.с. 3, арк.с. 72-74).
Відповідач 4 ОСОБА_4 подав суду заяву вх №329 від 13.01.2026 про розгляд справи без його участі (т.с. 3, арк.с. 77-78).
Відповідач 5 ОСОБА_5 подав суду заяву вх №328 від 13.01.2026 про розгляд справи без його участі (т.с. 3, арк.с. 75-76).
Отже, Відповідачі 3, 4, 5 своїм правом на подання відзиву на позов у визначені у відповідності до положень ГПК України строк та порядок не скористалися, проте не були позбавлені можливості цього зробити.
Крім того, означені Відповідачі не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень".
Викладене в сукупності свідчить про належне повідомлення Відповідачів про дату, час і місце проведення судових засідань та покладені на них судом обов`язки, обізнаність останніх про дане судове провадження. 
Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами.
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.
Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.
Приватне сільськогосподарське підприємство "Решетилівський інкубатор" створене в результаті перетворення юридичної особи, про що в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 01.09.2010 внесений запис №15781450000000453. 
Згідно Статуту Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор", затвердженого Рішенням зборів засновників №3 від 24.08.2010 (т.с. 1, арк.с. 34-44) : 
- Статутний фонд підприємства становить 33 624,00 грн (п. 4.1 Статуту);
- засновниками підприємства є ОСОБА_9 з часткою у статутному фонді 10 087,00 грн (30%), ОСОБА_10 з часткою у статутному фонді 8 406,00 грн (25%), ОСОБА_11 з часткою у статутному фонді 5 043,00 грн (15%), ОСОБА_1 з часткою у статутному фонді 6 725,00 грн (20%), ОСОБА_12 з часткою у статутному фонді 3 363,00 грн (10%) (п. 4.2 Статуту);
- органами управління підприємства є збори засновників і директор. Вищим органом управління є збори засновників, які здійснюють свої повноваження відповідно до чинного законодавства України та Статуту і до компетенції якого входять всі питання діяльності підприємства; рішення приймаються простою більшістю голосів у відповідності до їх часток у статутному фонді (розд.9 Статуту).
При цьому Статут у цій редакції не визначає ні порядок скликання та проведення зборів засновників, ні порядок виходу учасника товариства з його складу.
ОСОБА_1 звернувся до Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" з заявою від 07.11.2019 про бажання вийти зі складу учасників підприємства (т.с 1, арк.с. 79). 
Заява вчинена у нотаріальній формі, справжність підпису ОСОБА_1 засвідчена державним нотаріусом Решетилівської державної нотаріальної контори Кириченко Т.М. (зареєстровано за № 2217).
Згодом, 18.12.2019 ОСОБА_1 оформив та подав до підприємства нотаріально посвідчену заяву, якою він просить включити у повістку дня загальних зборів, які призначені на 20.12.2019 питання щодо відкликання його заяви про вихід зі складу засновників.
Відповідно до протоколу №1 загальних щорічних зборів засновників Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" від 20.12.2019 року (протокол №1– т.с. 1, арк.с. 19-24) на зборах були присутні усі засновники, при цьому позивач приймав участь у зборах разом зі своїм представником за довіреністю ОСОБА_13 . На зборах було оголошено, що станом на 19.12.2019 представник учасника ОСОБА_1 подав зборам нотаріально посвідчену заяву про внесення до порядку денного питання про відкликання поданої ним попередньо заяви про вихід зі складу учасників товариства; особа, що була залучена до ведення зборів, звернула увагу зборів на необхідність голосування за включення цього питання до порядку денного, оскільки виконати вимоги чинного законодавства та статуту товариства щодо надсилання повідомлення про внесення змін до порядку денного кожному учаснику неможливо, з огляду на те, що заява подана за день до зборів.
За результатами голосування рішення про включення питання про відкликання заяви ОСОБА_1 про вихід з підприємства до порядку денного зборів прийнято не було, проте, після заслуховування думки юриста з цього приводу, учасники погодилися включити це питання до порядку денного зборів (хоча повторне голосування з цього питання, як вбачається з протоколу, не проводилося).
Таким чином, загальні збори відбулися за наступним порядком денним:
1. Про обрання голови та секретаря.
2. Про надання згоди учаснику ОСОБА_1 щодо відкликання заяви про вихід його зі складу учасників товариства.
3. Про надання згоди на вихід ОСОБА_1 зі складу учасників ПСП Решетилівський інкубатор.
4. Про порядок розрахунку та виплати ОСОБА_1 вартості його частки.
5. Про зменшення розміру статутного капіталу.
6. Про погодження нового складу учасників.
7. Про внесення змін до статуту та затвердження його нової редакції.
8. Про проведення реєстрації відповідних змін до статуту та надання повноважень щодо їх проведення.
За результатами голосування з питань порядку денного означених зборів серед іншого, було відмовлено ОСОБА_1 у відкликанні його заяви по вихід зі складу учасників підприємства (по другому питанню порядку денного); погоджено вихід зі складу учасників (засновників) ПП Решетилівський інкубатор ОСОБА_1 (по третьому питанню); визначено вартість корпоративних прав позивача 112 600,00 грн. та вирішено здійснити виплату протягом 2020; зменшено розмір статутного капіталу; затверджено новий склад учасників підприємства з відповідним розподілом часток; затверджено нову редакцію статуту; уповноважено особу для подання документів для проведення державної реєстрації змін до установчих документів.
Позивач у голосуванні участі не брав, свою позицію не висловлював, як і його представник. Протокол підписано головою та секретарем зборів, справжність підпису яких посвідчено нотаріально. 
Не погодившись із цим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Полтавської області зі позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" та Державного реєстратору Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області Різник Віталії Вікторівни про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників ПСП "Решетилівський інкубатор", оформленого протоколом №1 від 20.12.2019, та визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора Решетилівської районної державної адміністрації Полтавської області ОСОБА_8 від 20.01.2020 про внесення змін про склад засновників (справа №917/285/20).
Господарський суд Полтавської області рішенням від 28.09.2021 у справі №917/285/20, зокрема, позовні вимоги позивача до Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників, оформленого протоколом №1 від 20.12.2019р. задовольнив, визнав недійсним рішення загальних зборів учасників Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор", оформлене протоколом №1 від 20.12.2019; у задоволенні позовних вимог до Державного реєстратора Решетилівської Районної державної адміністрації Полтавської області Різник Віталії Вікторівни про визнання недійсним і скасування рішення про внесення змін про склад засновників або інформації про засновників (індексний номер 15781050008000453) відмовив (т.с. 1, арк.с. 49-59).
Східний апеляційний господарський суд постановою від 10.01.2022 (т.с. 1, арк.с. 60-71) апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" залишив без задоволення, рішення Господарського суду Полтавської області від 28.09.2021 у справі №917/285/20 в частині задоволення позовних вимог до Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників, оформленого протоколом №1 від 20.12.2019 залишив без змін.
Крім того, під час вирішення справи №917/285/20 суд дійшов висновку, що оскільки Позивач самостійно не звертався до державного реєстратора з заявою про вихід, то державна реєстрація його виходу була проведена на підставі рішення зборів засновників від 20.12.2019 №1 за зверненням відповідача, що суперечить приписам чинного на той час законодавства. 
Внаслідок прийняття оскаржуваного рішення та вчинення відповідної реєстраційної дії позивач був позбавлений корпоративних прав всупереч його волі. Рішення зборів засновників станом на грудень 2019 січень 2020 не було підставою для виключення учасника з товариства та внесення змін до реєстру з цього приводу, тим паче за умови відсутності його волевиявлення на вихід з товариства на час прийняття рішення та на час вчинення реєстраційної дії.
В частині вимог щодо визнання недійсним та скасування рішення державного реєстратора суд вказав, що рішення вже було реалізоване та вичерпало свою дію, а отже задоволення позову в цій частині не призведе до поновлення прав Позивача, а отже, такі вимоги не є ефективним способом захисту прав Позивача, яке потребуватиме додаткових засобів захисту.
Крім того, в означених вище судових рішеннях з врахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду (п.8.23 Постанови від 29.06.2021р. у справі №916/2813/18) суд дійшов висновку про врегулювання спірних правовідносин, серед іншого, нормами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" в силу аналогії закону.
Під час розгляду справи №917/285/20 суд встановив наведені вище фактичні обставини, які в силу приписів ст. 75 ГПК України суд приймає як преюдиційні під час вирішення справи №917/2276/25.
В подальшому склад учасників та розмір статутного капіталу Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" змінювався.
Відповідно рішення щорічних загальних зборів учасників від 16.06.2020 (протокол №2, т.с. 1, арк.с. 25-29) статутний капітал Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" становить 80 697,00 грн; учасниками є ОСОБА_9 з часткою 35 835,00 грн (44,3%), ОСОБА_10 з часткою 29 835,00 грн (37,0%), ОСОБА_11 з часткою 15 103,00 грн (18,7%).
Відповідно рішення щорічних загальних зборів учасників від 14.02.2025 (протокол б/н, т.с. 1, арк.с. 30-33) статутний капітал Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" становить 80 697,00 грн; учасниками є ОСОБА_9 з часткою 35 759,00 грн (44,31%), ОСОБА_2 з часткою 44 938,00 грн (55,69%).
Як свідчать відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, станом на 06.10.2025 статутний капітал Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" становить 80 697,00 грн; учасниками є ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі 44 938,00 грн, що складає 55,69%, ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі 11 919,00 грн, що складає 14,77%, ОСОБА_5 з часткою у статутному капіталі 11 920,00 грн, що складає 14,77%; ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі 11 920,00 грн, що складає 14,77% (т.с. 1, арк.с. 72-78).
Фактичні обставини щодо зміни складу учасників та розміру їх часток, розміру статутного капіталу підприємства Відповідачами не спростовуються, представник Відповідачів 1, 2 такі обставини визнає, про що повідомив суду у судовому засіданні під час розгляду справи по суті. 
Вартість частки Позивачеві не виплачена, доказів протилежного матеріали справи не містять.
Позивач звернувся до Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" із заявою від 24.01.2025 (т.с. 1, арк.с. 45) щодо підготовки необхідного пакету документів для включення його до складку засновників та проведення державної реєстрації, у відповідь на яку листом №3 від 23.02.2022 (т.с.1, арк.с. 46) Позивачеві було відмовлено у здійсненні будь-яких дій щодо поновлення його в числі учасників Підприємства.
Як вказує Позивач, Підприємством не вжито заходів щодо поновлення відомостей у складі засновників підприємства з огляду на визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор", оформлене протоколом №1 від 20.12.2019 в судовому порядку, іншими учасниками вчинялися дії щодо незаконного перерозподілу частки Позивача та збільшення статутного капіталу підприємства, кошти за свою частку у підприємстві не отримував.
Вважаючи свої права порушеними, з метою поновлення свого права на участь у підприємстві, якого його було незаконно позбавлено, Позивач звернувся до Господарського суду Полтавської області з цим позовом.
4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки суду за наслідками вирішення спору.
Відповідно до ст. 96-1 ЦК України права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та установчих документів товариства.
Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.
Учасники (засновники, акціонери, пайовики) юридичної особи мають право у порядку, встановленому установчим документом та законом:1) брати участь в управлінні юридичною особою у порядку, визначеному установчим документом, крім випадків, встановлених законом; 2) брати участь у розподілі прибутку юридичної особи і одержувати його частину (дивіденди), якщо така юридична особа має на меті одержання прибутку; 3) у випадках, передбачених законом та установчим документом, вийти з юридичної особи; 4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, паїв та інших об`єктів цивільних прав, що засвідчують участь у юридичній особі, у порядку, встановленому законом; 5) одержувати інформацію про діяльність юридичної особи у порядку, встановленому установчим документом; 6) одержати частину майна юридичної особи у разі її ліквідації в порядку та у випадках, передбачених законом, установчим документом (право на ліквідаційну квоту).
Учасники юридичних осіб можуть також мати інші права, встановлені статутом та законом.
Як встановив суд вище, спірні правовідносини, серед іншого, регулюються нормами Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" в силу аналогії закону.
Подібні норми містить й ст. 5 вказаного Закону, відповідно до якої учасники товариства мають такі права: 1) брати участь в управлінні товариством у порядку, передбаченому цим Законом та статутом товариства; 2) отримувати інформацію про господарську діяльність товариства; 3) брати участь у розподілі прибутку товариства; 4) отримати у разі ліквідації товариства частину майна, що залишилася після розрахунків з кредиторами, або його вартість.
Управління товариством здійснюють його органи або безпосередньо його єдиний учасник - фізична особа у разі прийняття таким учасником рішення про це та після внесення відповідних відомостей до єдиного державного реєстру. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом або установчими документами товариства (ст. 97 ЦК України).
Органами товариства є загальні збори учасників, наглядова рада (у разі утворення) та виконавчий орган (ст. 28 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").
Згідно із ст. 98 ЦК України загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що належать до компетенції інших органів товариства, якщо інше не встановлено законом. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа учасників юридичної особи, якщо інше не встановлено установчими документами або законом. Рішення про внесення змін до установчих документів товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить 50 і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів від числа учасників товариства, якщо інше не встановлено законом.
За приписами ст. 29 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" загальні збори учасників є вищим органом товариства. Кожен учасник товариства має право бути присутнім на загальних зборах учасників, брати участь в обговоренні питань порядку денного і голосувати з питань порядку денного загальних зборів учасників. Кожен учасник товариства на загальних зборах учасників має кількість голосів, пропорційну до розміру його частки у статутному капіталі товариства, якщо інше не передбачено статутом.
За ст. 12 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства. Статутом товариства можуть бути передбачені обмеження щодо зміни співвідношення часток учасників. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства.
Збільшення статутного капіталу товариства допускається лише після внесення всіма учасниками товариства своїх вкладів у повному обсязі. При збільшенні статутного капіталу за рахунок додаткових вкладів номінальна вартість частки учасника товариства може бути збільшена на суму, що дорівнює або менша за вартість додаткового вкладу такого учасника (ч. 1, 3 ст. 16 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю").
Збільшення статутного капіталу за рахунок додаткових вкладів врегульовано ст. 18 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", зокрема, учасники товариства можуть збільшити статутний капітал товариства за рахунок додаткових вкладів учасників та/або третіх осіб за рішенням загальних зборів учасників. Кожний учасник має переважне право зробити додатковий вклад у межах суми збільшення статутного капіталу пропорційно до його частки у статутному капіталі. Треті особи та учасники товариства можуть зробити додаткові вклади після реалізації кожним учасником свого переважного права або відмови від реалізації такого права в межах різниці між сумою збільшення статутного капіталу та сумою внесених учасниками додаткових вкладів, лише якщо це передбачено рішенням загальних зборів учасників про залучення додаткових вкладів.
Ст. 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" встановлено переважне право учасника товариства на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.
Як встановив суд, Позивач станом на 20.12.2019 був учасником ПСП "Решетилівський інкубатор" з часткою у статутному фонді 6 725 грн. (20%), учасника ОСОБА_1 було виключено з числа засновників ПСП "Решетилівський інкубатор" рішенням зборів учасників від 20 грудня 2019, оформленим протоколом №1 від 20.12.2019.
Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
З огляду на викладене, при прийнятті рішення у цій справі суд враховує те, що є недійсним, тобто таким, що не створює обумовлених ним правових наслідків, вищезгадане рішення загальних зборів учасників, оформлене протоколом №1 від 20.12.2019р. задовольнив, визнав недійсним рішення загальних зборів учасників Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор", оформлене протоколом №1 від 20.12.2019.
Отже, внаслідок незаконного виключення зі складу учасників Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" Позивач був позбавлений належних йому корпоративних прав, зокрема, права на участь в управлінні товариством, права на отримання прибутку, право на внесення додаткового вкладу до статутного капіталу, переважного права на придбання частки учасника у разі її відчуження третім особам, права на частку у майні товариства. 
Як вбачається із матеріалів справи, після проведення означених загальних зборів учасників Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" та прийняття вказаного рішення, що в силу судового рішення є недійсними, відбувся ряд подій, що призвели до певних наслідків.
Зокрема, під час розгляду цієї справи суд встановив, що змінився склад учасників та статутний капітал Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор", що призвело до перерозподілу часток між іншими учасниками.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Відповідно до положень ч.2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
Відповідно до частин першої, другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Водночас позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
У постанові від 09.02.2022 у справі № 910/6939/20 Велика Палата Верховного Суду вказувала, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають ураховувати його ефективність. Це означає те, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі № 48/340.
Отже, коли особа звернулася до суду по захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу, а суд позов задовольнив, виконання його рішення має настільки, наскільки це можливо, відновити стан позивача, який існував до відповідного порушення, чи не допустити таке порушення. Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них подальшого вчинення узгоджених дій для вичерпання конфлікту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).
Крім того, за висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 26.01.2021 у справі № 522/1528/15-ц, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду.
Таким чином, судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18).
У спірних правовідносинах, що склалися між сторонами у цій справі, поновлення порушених корпоративних прав Позивача у разі здійснення їх захисту в судовому порядку безпосередньо пов`язане зі здійсненням державної реєстрації змін до відомостей про підприємство, тобто пов`язане з відносинами у сфері державної реєстрації юридичних осіб.
Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців регулюються Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 1 зазначеного Закону, заявник - позивач або уповноважена ним особа - у разі подання судового рішення, що набрало законної сили та має наслідком зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або про заборону вчинення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі.
Вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», норми якого є спеціальними для зазначених товариств. Належним способом захисту у цьому разі є позов про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства (підпункт «д» пункту 3 частини п`ятої статті 17 цього Закону). Відповідачами за таким позовом є не тільки господарське товариство, але й особи - учасники товариства, які внаслідок задоволення позову можуть бути позбавлені своїх часток у статутному капіталі або їх частин у грошовому або відсотковому виразі.
На сьогодні існує стала та послідовна судова практика Великої Палати Верховного Суду щодо способу захисту особи, яка вважає, що її право чи законний інтерес порушені змінами у складі чи розподілі часток учасників товариства з обмеженою відповідальністю. 
Цей висновок був застосований та підтверджений також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, від 17.12.2019 у справі № 927/97/19, від 18.12.2019 у справі № 840/3447/18, від 08.09.2020 у справі № 916/667/18, від 03.11.2020 у справі № 922/88/20 та постанові Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 904/1409/19, від 28.07.2021 у справі № 917/315/20, від 02.02.2022 у справі № 911/803/20, та інших).
Зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду мають загальний характер та враховуються судом при вирішенні питання щодо належності обраного позивачем способу захисту у цій справі в силу п. 4 ст. 236 ГПК України.
При цьому Велика Палата Верховного Суду робить висновок про можливість позбавлення учасників - відповідачів своїх часток у статутному капіталі за рішенням суду, зокрема про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників товариства, у такому разі суд має надавати оцінку добросовісності поведінки відповідачів. Тобто Велика Палата Верховного Суду прямо робить висновок про можливість позбавлення учасників - відповідачів своїх часток у статутному капіталі за рішенням суду про визначення розміру статутного капіталу та розмірів часток учасників товариства, у такому разі суд має надавати оцінку добросовісності поведінки відповідачів (постанова від 22.10.2019 у справі № 923/876/16).
Незаконне виключення Позивача зі складу учасників Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" не припиняє його корпоративних прав та порушене право підлягає відновленню шляхом повернення особи у правове становище, яке існувало до порушення.
Отже, саме в цьому випадку обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, в контексті спірних правовідносин є єдиним належним та ефективним способом захисту порушеного права Позивача, який усуває правову невизначеність та забезпечує реальне його поновлення.
Позивач, обираючи правильний спосіб захисту (визначення розміру статутного капіталу та часток учасників), має формулювати свої позовні вимоги з урахуванням змін у розмірі статутного капіталу та складі учасників, які відбулися після його виключення, прав та інтересів інших учасників товариства (пункт 49 постанови Верховного Суду від 31 серпня 2022 у справі № 924/700/21).
Корпоративна Палата робить висновок, що ухвалення судом рішення про визначення розміру статутного капіталу та часток учасників товариства з обмеженою відповідальністю не є втручанням у виключну компетенцію загальних зборів учасників товариства (постанова від 11 грудня 2023 року у cправі №907/922/21).
Суд враховує, що :
- відповідно до відкритої інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань, станом на 06.10.2025 статутний капітал Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" становить 80 697,00 грн; учасниками є ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі 44 938,00 грн, що складає 55,69%, ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі 11 919,00 грн, що складає 14,77%, ОСОБА_5 з часткою у статутному капіталі 11 920,00 грн, що складає 14,77%; ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі 11 920,00 грн, що складає 14,77%;
- відповідно до пункту 4.1 Статуту ПСП «Решетилівський інкубатор» в редакції від 24 серпня 2010р. статутний фонд підприємства становив 33 624 грн. (100%);
- відповідно до пункту 4.2 Статуту ПСП «Решетилівський інкубатор» в редакції від 24 серпня 2010р. частка учасника ОСОБА_1 у статутному фонді становила 6725 грн. (20%).
Отже, вимоги Позивача про визначення розміру статутного капіталу Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" у сумі 33 624,00 грн є обґрунтованими.
Суд перевірив та визнає обґрунтованим та математично правильним наданий Позивачем розрахунок часток учасників Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор", проведений виходячи з розміру статутного капіталу у сумі 33 624,00 грн, частки Позивача у розмірі 20% та часток актуальних на час вирішення спору учасників підприємства, а саме: ОСОБА_1 з часткою у статутному капіталі 20%, що складає 6 724,80 грн; ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі 44,55%, що складає 14 980,16 грн; ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі 11,81 %, що складає 3 973,01 грн; ОСОБА_5 з часткою у статутному капіталі 11,82%, що складає 3 973,02 грн; ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі 11,82%, що складає 3 973,01 грн.
Положеннями статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику ЄСПЛ як джерело права.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.
У практиці ЄСПЛ напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує таке втручання легітимну мету; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним такій меті.
Суд відзначає, що відновлення становища, яке існувало на час порушення прав Позивача з метою захисту його корпоративних прав, які порушені через незаконність його виключення зі складу учасників підприємства, становить легітимну мету та є пропорційним втручанням у право володіння спірним майном.
Стосовно статусу відомостей про державну реєстрацію судом враховано наступне.
З моменту державної реєстрації частки у статутному капіталі товариства за набувачем до нього переходить володіння часткою, набувач набуває статусу учасника товариства, що надає йому можливість реалізовувати права з частки, оскільки відповідно до частини першої статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".
Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.
Тобто відомості Єдиного державного реєстру виконують функцію оголошення прав на частку невизначеному колу третіх осіб (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (пункт 96), від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29).
Однак, відомості державного реєстру презюмуються правильними, доки не доведено протилежне. Державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (Постанова ВП ВС від 19.01.2021 у справі №916/1415/19).
При дослідженні судом обставин існування у особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право (Постанова КГС ВС від 27.06.2018 у справі № 921/403/17-г/6).
Зазначені висновки здійсненні при вирішенні спорів щодо права власності на нерухоме майно, однак є універсальними при аналізі відомостей державного реєстру.
Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні.
Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.
Отже, при наявності рішення суду щодо незаконності підстав для вчиненого реєстраційного запису Відповідач не може посилатися на достовірність відомостей ЄДРЮОФОПГФ щодо виключення Позивача зі складу учасників товариства, оскільки про ці обставини він достеменно був обізнаний.
Посилання Відповідачів 1, 2 на пропуск Позивачем строків позовної давності суд відхиляє з огляду на таке.
Згідно статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253- 255 цього Кодексу.
Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
У даній справі спір виник щодо відновлення порушеного права Позивача на участь у товаристві, загальні збори СПП «Решетилівський інкубатор», на яких Позивача було виключено зі складу учасників підприємства, відбулися 20.12.2019.
Позовну заяву до суду Самбур В.В подав 11.12.2025 (вх. №2374/25).
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, зокрема, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений Закон набрав чинності 02.04.2020.
Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24 год. 00 хв. 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 №651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався. 
Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 №2120-IX, який набрав чинності 17.03.2022, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 19. Згідно з чинною редакцією вказаного пункту у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.
Пунктом 1 Закону України "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності" від 14.05.2025 року №4434-IX пункт 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України виключено.
Пунктом 2 того ж Закону визначено, що він набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.
Публікація Закону відбулась 03.06.2025 у газеті "Голос України", тому набрання чинності відбулося 04.09.2025.
Враховуючи строки початку перебігу позовної давності та продовження законом строків позовної давності на строк дії карантину, частково військового стану, а також приписи ст. 263 ЦК України, суд дійшов до висновку, що звернення до суду з цим позовом відбулось в межах строку позовної давності.
Посилання Відповідачів 1, 2 на поширення на спірні правовідносини приписів ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо скороченої позовної давності в один рік є довільним на власний розсуд тлумачення норм законодавства, оскільки відповідно вказаної норми права позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства, які в цьому позові не пред`явлені та не розглядаються.
Стосовно тверджень Відповідачів 1, 2 щодо відсутності доказів реалізації Позивачем свого права суд зазначає, що оскільки законом не визначено форму пред`явлення вимоги, Позивач може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до підприємства з вимогою, претензією, листом тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Заперечення Відповідачів 1, 2 проти позову спростовуються наведеним вище.
Законодавцем як одну із засад (принципів) господарського судочинства визначено змагальність сторін (п.4 ч.3 ст.2 ГПК). Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення своїх вимог (ч.3 ст.13 ГПК).
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Господарський суд, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права в аспекті спірних правовідносин, оцінивши надані сторонами докази, зазначає, що позовні вимоги слід задовольнити як правомірні та обґрунтовані й не спростовані Відповідачами. 
При цьому інші доводи та заперечення сторін судом почуті, проте не оцінюються як обґрунтовані та правомірні, оскільки не впливають на зроблені судом висновки.
Відповідно до частини 5 статті 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.
При цьому суд зазначає, що згідно вимог ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.
При пред`явленні позову Позивачем квитанцією №13 від 04.12.2025 було сплачено судовий збір у розмірі 6 056,00 грн. (т.с. 1, а.с. 17); при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову Позивач квитанцією № 14 від 04.12.2025 судовий збір у розмірі 1 514,00 грн (т.с. 3, арк.с. 6).
Зарахування вказаної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується відповідними виписками (т.с. 2, а.с. 238, т.с. 3, а.с. 8).
Оскільки спір виник внаслідок неправомірних дій Відповідача 1, у відповідності до ч. 9 ст. 129 ГПК України сплачений Позивачем судовий збір покладається на Відповідача 1 повністю в сумі 7 571,00 грн.
Керуючись ст. 126, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:  
1. Позов задовольнити.
2. Визначити розмір статутного капіталу Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" (код ЄДРПОУ: 05385200) у сумі 33 624,00 грн.
3. Визначити учасниками Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" (код ЄДРПОУ: 05385200): ОСОБА_1 з часткою у статутному капіталі 20%, що складає 6 724,80 грн; ОСОБА_2 з часткою у статутному капіталі 44,55%, що складає 14 980,16 грн; ОСОБА_3 з часткою у статутному капіталі 11,81 %, що складає 3 973,01 грн; ОСОБА_5 з часткою у статутному капіталі 11,82%, що складає 3 973,02 грн; ОСОБА_4 з часткою у статутному капіталі 11,82%, що складає 3 973,01 грн.
3. Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Решетилівський інкубатор" (вул. Шевченка, буд. 43, м.Решетилівка, Полтавський район, Полтавська область, 38400, код ЄДРПОУ 05385200) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 7 571,00 грн витрат по сплаті судового збору. 
Видати наказ з набранням рішенням законної сили.
4. Рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 ГПК України.

Повне рішення підписано 29.05.2026
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик