09 червня 2026 року

Справа № 642/4042/25
Провадження № 3/642/119/26
ПОСТАНОВА
Іменем України

09 червня 2026 року Суддя Холодногірського районного суду міста Харкова Пашнєв В.Г., розглянувши матеріал, що надійшов з УПП в Харківській області ДПП про притягнення до адміністративної відповідальності

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2025 року о 10 годині 46 хвилин в м. Харкові по вул. Золочівській, 25 водій ОСОБА_1 керував т/з Daewoo Lanosдержавний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, неприродна блідість обличчя. Водій від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі здоров`я (КНП ХОР ОНД) відмовився, що зафіксовано на відео фіксацію.
ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
09.06.2026 від представника ОСОБА_1 - адвоката Левкова В.М. надійшло клопотання про закриття провадження у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Представник зазначив, що матеріали справи не містять відомостей на підтвердження руху транспортного засобу по факту керування ОСОБА_2 автомобілем під час його зупинки працівником поліції, як і проведення подальшого первісного його огляду на стан наркотичного або алкогольного сп`яніння з дотриманням вимог законодавства України. За таких обставин, у поліцейських взагалі не було підстав, передбачених ч. 1 ст. 266 КУпАП, для проведення його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу чи в закладі охорони здоров`я. На підставі викладеного, просив суд закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення.
У судове засідання представник Левков В.М. подав заяву, в якій просив розглянути клопотання про закриття без його участі та участі ОСОБА_1 .
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, відтворивши відеозаписи з матеріалу про адміністративне правопорушення, врахувавши доводи клопотання представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, оцінивши всі докази, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суддя дійшов таких висновків.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України згідно з Законом України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
п.2.9а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
У цьому випадку мають бути доведені одночасно дві обставини: керування транспортним засобом і перебування у стані сп`яніння ( наркотичного чи алкогольного).
В неодноразових судових засіданнях ОСОБА_1 пояснював, що 29.06.2025 він був зупинений працівниками поліції у м. Харкові на вул. Золочівській, 25 під час коли він проходив до магазину АТБ за покупками. Стверджував, що він не вживав наркотичних або інших засобів, за кермом під час зупинки працівниками поліції він не знаходився, автотранспортним засобом у час та місці зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення він не керував. Пояснив також, що дії працівника поліції стосовно нього викликані неприязними відносинами з ним, що зумовило складання протоколу. Також зазначив, що під час спілкування з працівником поліції, який склав протокол серії ЕПР1№ 376004 ОСОБА_3 на нього чинився тиск, у зв`язку з чим він оскаржив його дії до керівництва Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульною поліції та звернувся з адміністративним позовом до Соломенського районного суду м. Києва та надав відповідні копії скарги та позову. Крім цього, в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №376004 від 29.06.2025 він особисто зазначив про те, що він "з протоколом не згоден, від проходження первісного огляду не відмовляюсь ". 
Захисник Левков В.М. в попередніх судових засіданнях підтримав доводи ОСОБА_1 та додатково звернув увагу суду на негативні обставини які зафіксовані на відеозапису долученого працівниками поліції до протоколу про адміністративне правопорушення ЕІ1Р1№3 76004 від 29.06.2025, а саме: початок відеозапису свідчить про те, що працівники поліції зупиняють ОСОБА_2 під час його пішого руху по вулиці. Також зазначив, що відеозапис не має повної фіксації події, оскільки містить фрагментарний характер відеозапису. Причин такої перерви у відеозапису матеріали додані до протоколу про адміністративне правопорушення не містять. У зв`язку з наведеним стверджує, що порушено встановлений порядок первісного огляду ОСОБА_2 поліцейським, оскільки доказів того, що поліцейським перевірялось звуженість зіниць очей та зроблені об`єктивні висновки про тремтіння пальців рук та про неприродну блідність обличчя правопорушника не мається.
Законом України від 2 липня 2015 року, N 580-VIII "Про Національну поліцію" передбачено, що поліція може застосовувати такі профілактичні заходи, зокрема, застосування технічних засобів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису. Разом з цим, ВС КАС в постанові від 18.07.2019 у справі №216/5226/16-а вказав, що доказом порушення ПДР не може бути відеозапис з нагрудної камери поліцейського, якщо він не містить відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить процесуальну послідовність вчинених процесуальних дій.
Як вбачається із змісту протоколу серії ЕПР1 № 376004 від 29.06.2025 свідки не залучалися, був застосований технічний запис відеозапису Бк 470123.471778, відеозапис 70mаі. До протоколу долучено рапорт поліцейського, направлення для проведення огляду на стан сп`яніння, інші матеріали справи Бк 470123/471778 та відеозапис 70mаі.
Так, на підтвердження викладених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин до матеріалів справи органом поліції долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, проте на останньому не зафіксований факт керування, що 29.06.2025 о 10:46 год. водій ОСОБА_1 керував автомобілем т/з Daewoo Lanosдержавний номерний знак НОМЕР_1 , в м. Харків, вул. Золочівська, 25. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт керування останнім зазначеним транспортним засобом, матеріали справи не містять.
Як вбачається із долучених до матеріалів справи відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції, відеозйомка обстановки та обставин подій адміністративного правопорушення поліцейськими велася не з моменту початку виконання ними службових обов`язків на момент зупинки транспортного засобу, а вже коли працівники поліції ставили питання ОСОБА_1 , якого було зупинено ними під час його руху тротуаром по вулиці, чи буде він проходити огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Тобто, у порушення вимог "Інструкції про застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. засобів фото- і кінозйомки" працівниками поліції повний відеозапис під час проведення огляду ОСОБА_1 не вівся.
З наданих відеозаписів з нагрудних камер поліцейських, факту руху транспортного засобу «Daewoo Lanosдержавний номерний знак НОМЕР_1 та факту керування ОСОБА_2 вказаним автомобілем, не зафіксовано.
На запит суду органом поліції наданий повний відеофайл моменту події від 29.06.2025, який тотожний тому відеозапису, який був доданий до протоколу про адміністративне правопорушення, на якому також відсутній факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом.
Також суд звертає увагу, що пояснення ОСОБА_1 як на відеозапису, так і в судовому засіданні є послідовними щодо ствердження про відсутності факту керування транспортним засобом. 
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВСУ від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом- виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 38 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 лютого 2019 року (справа № 404/4467/16-а (2-іс/811/3/17) само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування. Отже керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості транспортного засобу.
Відсутність в справі доказів факту керування транспортним засобом особою, яка притягується до адміністративної відповідальності виключає можливість притягнення її до відповідальності за ст. 130 КУпАП, оскільки не містить необхідної для цього складової - доведення факту керування транспортним засобом.
Так, на відеозаписі, переглянутому під час судового розгляду, відсутні відомості, що ОСОБА_1 , як водій вчинив дії, пов`язані з приведенням транспортного засобу в рух відповідно до призначення і технічних можливостей транспортного засобу. На даному відеозаписі зафіксовано лише те, що працівники поліції зупиняють ОСОБА_1 під час того, як він йде собі пішки по вулиці.
Доказів переслідування чи зупинення екіпажем патрульної поліції даного автомобіля під керуванням водія ОСОБА_1 вищевказаний відеозапис не містить, а тому, на думку суду, дані, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та рапорті патрульного поліцейського не відповідають фактичним обставинам справи.
Оскільки об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, полягає в тому, що правопорушник має перебувати в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння та обов`язково має керувати транспортним засобом, відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.
У даному конкретному випадку, Національною поліцією не забезпечено такого рівня доказування, який не залишав би жодних розумних сумнівів щодо доведеності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а за відсутності доказів керування особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, транспортним засобом при обставинах, вказаних у протоколі, така особа у розумінні диспозиціїст. 130 КУпАПне є суб`єктом вчинення даного адміністративного правопорушення за ознакою керування транспортним засобом у стані сп`яніння і, як наслідок, не може нести відповідальність.
Згідно з вимогами ст. 62 Конституції Україниособа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободзакріплені положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У справі «Малофєєва проти Росії», серед іншого зазначено, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принцип рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Також, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортними засобами на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб, поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи, з результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів, такий огляд проводиться в закладах охорони здоров`я в присутності поліцейського.
ОСОБА_1 у судових засіданнях вказав, що він не керував транспортним засобом на час складання стосовно нього протоколу про адміністративне правопорушення.
Верховний Суд в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 26 квітня 2018 року висловив правову позицію в постанові по справі № 338/1/17, згідно якої постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. Тому посилання на неї як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.
За таких обставин суд доходить висновку, що у працівників поліції не було підстав, передбачених ч. 1 ст. 266 КУпАП, для проведення огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Як слідує із матеріалів справи відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не відображають відомостей про вчинення правопорушення, а лише містить фрагментарну процесуальну послідовність складання оскаржуваного протоколу.
Враховуючи наведене, вважаю, що матеріали справи не містять відомостей на підтвердження руху транспортного засобу за фактом керування ОСОБА_2 автомобілем під час його зупинки працівником поліції як і проведення подальшого первісного його огляду на стан наркотичного або алкогольного сп`яніння з дотриманням вимог законодавства України. 
Складом правопорушення ч. 1 ст. 130 КУпАП є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, до яких належить зокрема факт руху транспортного засобу.
При цьому, суд повинен обґрунтовувати свої висновки про винуватість лише доказами, що випливають із співіснування достатньо переконливих, чіткихі узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту (рішення ССПЛ "Коробов проти України" №39598/0з від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування.
Зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини і судову практику ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд, при відсутності достатніх та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд доходить висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт керування останнім транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння та порушення п. 2.5 ПДР.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням та з точки зору належності, допустимості та достатності, суддя вважає недоведеним належними та допустимими доказами наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із чим провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Керуючись, ст. ст. 247, 252, 266, 280 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП - закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена прокурором, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Холодногірський районний суд міста Харкова.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.
У разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 КУпАП, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.

Суддя:          В.Г. Пашнєв