Справа № 991/9018/25
Провадження 1-кп/991/107/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД 

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд у складі: 
головуючого судді   ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання    ОСОБА_2 ,
прокурора        ОСОБА_3 ,
обвинуваченого       ОСОБА_4 ,
його захисника       ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , поданого у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 лютого 2024 року за №52024000000000054, про зменшення розміру застави, 
ВСТАНОВИВ:
І. Історія провадження
03.09.2025 до Вищого антикорупційного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №52024000000000054 від 01.02.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.27, ч.3 ст.369, ч.1 ст.14, ч.3 ст.369 КК України.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.09.2025 для розгляду вказаного кримінального провадження визначено суддю Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 .
Ухвалою від 18.09.2025 призначено судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово у відкритому судовому засіданні за участі прокурора, обвинуваченого, його захисника. Продовжено строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 строком на два місяці, до 18.11.2025 включно.
14.11.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження дії встановлених ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.09.2025 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що спливав 18.11.2025, строком на два місяці.
17.11.2025 судовий розгляд справи було відкладено у зв`язку із неявкою обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 .
18.11.2025 судовий розгляд справи було відкладено через неявку обвинуваченого ОСОБА_4 , та у зв`язку із клопотанням захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 , через його зайнятість в іншій справі.
Ухвалою суду 28.11.2025 у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовлено та задоволено клопотання прокурора про покладення процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 28.01.2026 включно. 
Ухвалою від 26.01.2026 (1) задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 та продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , - до 26.03.2026 включно, а також (2) відмовлено у задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , про зменшення розміру застави і про зміну запобіжного заходу
Ухвалою від 20.03.2026 (1) задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 та продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , - до 20.05.2026 включно, а також (2) відмовлено у задоволенні клопотань захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , про зменшення розміру застави і про зміну запобіжного заходу.
22.04.2026 до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 з додатками про зменшення розміру застави, визначеного ухвалою Вищого антикорупційного суду від 21.05.2025 у справі №991/4540/25. 
ІІ. Щодо поданого стороною захисту клопотання відносно заходів забезпечення кримінального провадження 
2.1. Обґрунтування заявленого захисником обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокатом ОСОБА_5 , клопотання про зменшення розміру застави
У клопотанні про зменшення розміру застави захисник ОСОБА_5 зазначив, що на виконання ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.05.2025 про обрання запобіжного заходу, ОСОБА_6 , яка є дружиною ОСОБА_4 , було внесено заставу у розмірі 2 001 508 грн на депозитний рахунок ВАКС. Покладені на останнього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, повністю виконуються.
Зазначив про те, що суд повинен раціонально співставити розмір застави з доведеними у справі ризиками, щоб його можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Оскільки жоден із покладених обов`язків обвинуваченим не порушувався, то можна зробити висновок, що не існує ризиків, зазначених стороною обвинувачення. 
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , стверджував, що є достатні підстави для зменшення розміру визначеної застави до 20 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб, що становить 60 560,00 грн. 
Обвинувачений ніяким чином не ухиляється від суду, не має наміру та не вчиняє спроб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта чи спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчинити інше кримінальне правопорушення чи будь-яким іншим чином перешкоджати встановленню істини у справі. 
На переконання сторони захисту, мінімальний розмір застави обвинуваченому у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів для працездатних осіб дозволить забезпечити виконання покладених на ОСОБА_4 обов`язків, оскільки у останнього наразі скрутне матеріальне становище.
Так, 24.05.2025 задля забезпечення можливості внесення застави, ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_6 взято позику у розмірі 2 000 000 грн. з зобов`язанням її повернення до травня 2026 року. При цьому дружина виступала поручителем та заставодавцем.
Відповідно до довідки про доходи №2829965169888822 від 26.03.2026 обвинувачений ОСОБА_4 за період січня-грудня 2025 року отримав сумарно 253 390 грн. 38 коп.
Відповідно до довідки про доходи №2829965169888824 від 26.03.2026 ОСОБА_4 за період січня-березня 2026 року отримав сумарно 64 896 грн. 20 коп. (копія надається).
Щодо інших можливих надходжень, що давали б можливість повернути позику, отриману на сплату застави обвинуваченому ОСОБА_4 , зазначив, що держава, у свою чергу, не може забезпечити виплати ОСОБА_4 за рішеннями судів за виконавчими листами, мотивуючи недостатністю коштів у бюджеті, про що свідчить лист № 07-11/210 від 06.01.2026.
У разі відсутності коштів, на сім`ю обвинуваченого ОСОБА_4 буде покладено додатковий матеріальний тягар через пред`явлення позову про примусове стягнення коштів позики, що вкрай ускладнить і так важке матеріальне становище можливістю накладення арешту на майно та його можливе вилучення.
2.2. Позиції учасників щодо клопотання сторони захисту про зменшення розміру застави 
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту про зменшення застави, вважаючи його необґрунтованим та безпідставним. Зазначив, що окремі елементи майнового стану обвинуваченого, задекларовані останнім у 2024 році до повідомлення про підозру, зокрема, наявність цінних об`єктів нерухомого майна, творів мистецтва, цінних годинників, доходів від продажу нерухомого майна, свідчать про те, що розмір застави у визначеному розмірі здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та належне виконання ним покладених обов`язків. Вказаний майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 враховувався судом під час первісного визначення розміру запобіжного заходу. Як вбачається із поданої ОСОБА_4 декларації про доходи за 2025 рік, ці об`єкти не вибули із володіння обвинуваченого і його сім`ї. Разом з цим, ОСОБА_4 у 2025 році задекларовано отримання спадщини на загальну суму майже 900 000,00 грн.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , підтримав подане ним письмове клопотання з підстав, викладених у ньому. Просив зменшити ОСОБА_4 заставу до 60 560,00 грн. 
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання та позицію свого захисника, додатково пояснив, що кошти, які були внесені в якості застави, були запозичені ним та внесені його дружиною на рахунок ВАКС. Частину позики в розмірі 500 000,00 грн він повернув, та іншу частину 1 500 000,00 грн позики він має повернути до червня 2026 року. Разом з цим таких коштів його сім`я не має, оскільки, будучи суддею у відставці, довічне утримання йому наразі не виплачується. Суддівську винагороду він також не отримав через перебування ОАСК у стані припинення. Він сподівався на отримання цих коштів в майбутньому, для погашення за їх рахунок боргу, однак дотепер їх не отримав. Вважає достатніми документи, подані до суду для розгляду вказаного клопотання. Декларацію про доходи за 2025 рік подав не в повному обсязі, лише щодо підтвердження отримання позики, через велику кількість сторінок. Підтвердив, що у 2025 році він отримав у спадщину за заповітом кошти, 100 000,00 грн з яких він використав на встановлення пам`ятника спадкодавцю, а решту має перерахувати на ЗСУ, про що у заповіті не зазначено. При цьому зазначив, що на спадкове майно, окрім нього ще може претендувати інший спадкоємець, який може оспорити право на успадковані кошти. 
2.3. Обставини, встановлені судом
Як вбачається з матеріалів справи, 21.05.2025 слідчим суддею Вищого антикорупційного суду задоволено клопотання детектива та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 2 001 508,00 грн та покладено такі обов`язки: не відлучатись за межі м.Києва та Київської області без дозволу слідчого (детектива), прокурора або суду; повідомляти слідчого (детектива), прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади (Державної міграційної служби України) всі свої паспорти для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02.06.2025 ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.05.2025 залишено без змін.
Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1087067 від 26.05.2025 за ОСОБА_4 внесено заставу в розмірі 2 001 508,00 грн дружиною ОСОБА_6 .
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 18.07.2025 ОСОБА_4 продовжено строк дії обов`язків до 18.09.2025 включно, а саме: прибувати за кожною вимогою до детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво, та/або суду; не відлучатись за межі України без дозволу детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво; повідомляти детективів НАБУ, які здійснюють досудове розслідування, чи прокурорів САП, які здійснюють процесуальне керівництво, та/або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування щодо обставин цього кримінального провадження, викладених у чинному повідомленні про підозру, із такими свідками: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; носити електронний засіб контролю. 
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 18.09.2025 продовжено на два місяці строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , до 18.11.2025 включно, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі України без дозволу прокурора або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування щодо обставин цього кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті, із такими свідками: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (якщо такі не здано); носити електронний засіб контролю.
Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 28.11.2025 на обвинуваченого ОСОБА_4 покладено строком на два місяці, до 28.01.2026 включно, такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі України без дозволу прокурора або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування щодо обставин цього кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті, із такими свідками: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (якщо такі не здано); носити електронний засіб контролю.
Ухвалами Вищого антикорупційного суду строк дії вказаних обов`язків неодноразово продовжувався, останній раз до 20.05.2026 включно.
2.4. Оцінка судом доводів сторони захисту щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави 
У ч. 1-3 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Також відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, у тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Суд, згідно з ч. 4 цієї статті, зобов`язаний розглянути клопотання обвинуваченого згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто за правилами ст. 193 КПК України.
З сукупного аналізу приписів кримінального процесуального законодавства вбачається, що підставою для зміни запобіжного заходу є, зокрема, наявність нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею, судом при застосуванні запобіжного заходу, зміна обставин підозри/обвинувачення, зменшення встановлених ризиків.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 176, ч. 1 ст. 182 КПК України одним із видів запобіжних заходів є застава, яка полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. 
Згідно вимог ст. 182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України не передбачено строку дії застави як запобіжного заходу. 
З моменту внесення застави на обвинуваченого покладаються обов`язки, визначені ухвалою суду, строком на два місяці. 
Обвинуваченому ОСОБА_4 останній раз ухвалою суду від 20.03.2026 за клопотанням прокурора продовжено строк дії обов`язків на два місяці - до 20.05.2026. А саме: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі України без дозволу прокурора або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування щодо обставин цього кримінального провадження, викладених у обвинувальному акті, із такими свідками: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; здати на зберігання до органу Державної міграційної служби України за місцем проживання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України (якщо такі не здано); носити електронний засіб контролю. 
Підставами для продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , стали продовження існування ризиків, передбачених п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків в цьому кримінальному провадженні), і що відповідні обов`язки мають сприяти запобіганню встановленим ризикам.
Отже, до обвинуваченого ОСОБА_4 з 21.05.2025 застосовується запобіжний захід у вигляді застави в сумі 2 001 508,00 грн та щодо нього на строк до 20.05.2026 продовжено дію кількох обов`язків, із передбаченого в ч. 5 ст. 194 КПК України переліку.
Захисник ОСОБА_5 ставить перед судом питання про зменшення розміру застави до передбаченого в п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розміру, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки такий розмір здатен забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.
Підставами для зменшення розміру застави захисник зазначає належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 , що свідчить про істотне зменшення ризиків чи їх відсутність, та необхідність повернення позики. 
Оцінивши викладені стороною захисту доводи та подані на їх підтвердження докази, суд зазначає таке.
Так, питання про продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового провадження вирішене ухвалами суду від 18.09.2025, 28.11.2025, 26.01.2026 та 20.03.2026.
Розмір застави ОСОБА_4 було встановлено ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 21.05.2025 пропорційно до тяжкості вчиненого, у чому підозрювався ОСОБА_4 , наявних ризиків та майнового стану. З часу визначення цього розміру обставини, що зумовлювали його встановлення, суттєво не змінилися на користь обвинуваченого. 
До того ж, щодо встановлених ухвалою суду від 20.03.2026 ризиків сторона захисту не зазначила нових обставин, які б свідчили, що за попередні 33 дні відбулись такі зміни стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 та які б значно послабили ступінь цих ризиків.
На переконання суду, застосування до ОСОБА_4 застави в зазначеному розмірі та покладення на нього певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, є одним із вагомих факторів, який сприяє тому, що обвинувачений дотримується належної процесуальної поведінки. 
Натомість зменшення розміру застави та повернення заставодавцю значної її частини (1 940 948,00 грн), на думку суду, може негативно вплинути на сприйняття обвинуваченим необхідності неухильно виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки і послабити стримуючу дію цього запобіжного заходу. Сума застави має бути достатньою, щоб її втрата слугувала реальним фінансовим стримувачем від процесуальних порушень. 
Щодо майнового стану обвинуваченого та необхідності повернення позики суд зазначає таке.
Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №1087067 від 26.05.2025 за ОСОБА_4 внесено заставу в розмірі 2 001 508,00 грн його дружиною  ОСОБА_6 .
Із наданої захисником копії розписки на ім`я ОСОБА_11 вбачається, що ОСОБА_4 24.05.2025 отримано у борг 2 001 508,00 грн зі строком повернення до 24.05.2026. За умовами боргової розписки суму позики ОСОБА_4 зобов`язався повернути до 24.05.2026.
У наданому суду фрагменті декларації за 2025 рік ОСОБА_4 вказану позику зазначає як зобов`язання перед ОСОБА_11 , що виникло 24.05.2025, та поручителем вказує його дружину ОСОБА_6 . 
Разом з цим, з наданої в судовому засіданні стороною захисту розписки ОСОБА_11 від 24.03.2026 вбачається, що остання отримала від ОСОБА_4 частину боргу в розмірі 500 000,00 грн та решту суми ОСОБА_4 зобов`язаний повернути до 01.06.2026.
Суд зазначає, що рішення про використання позичених коштів для внесення застави є добровільним волевиявленням обвинуваченого ОСОБА_4 . Так само укладення договору позики, яке підтверджується розпискою, та часткове повернення коштів за цією розпискою, здійснене відповідно до норм цивільного законодавства, засадами якого є, зокрема, свобода договору, добросовісність, розумність (п. 3, 6 ст. 3 ЦК України). Свобода договору (ч. 1 ст. 627 ЦК України) передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. І зміст договору, згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Водночас договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
На час надання згоди на сплату коштів іншими особами, в даному випадку дружиною обвинуваченого, ОСОБА_4 був обізнаний про стадію кримінального провадження та мав усвідомлювати, що тривалість провадження не є чітко визначеною в часі (досудове розслідування в разі прийняття рішень про продовження його строку могло тривати максимально до 12 місяців з дня повідомлення особі про підозру, не враховуючи часу ознайомлення сторони захисту із матеріалами досудового розслідування, а для судового провадження максимальна тривалість не визначена, але має бути здійснене в розумні строки). При цьому підстави для повернення застави визначений законом (ч. 11 ст. 182 КПК України) і не залежать від волі заставодавця. Тобто укладення обвинуваченим ОСОБА_4 будь-яких договорів, є актами його волевиявлення в особистих інтересах, не може слугувати підставою для прийняття судом рішень у межах кримінального провадження.
Самі по собі посилання сторони захисту на обставини укладення обвинуваченим ОСОБА_4 договору позики з метою внесення застави, наявність зобов`язання щодо повернення цих коштів у визначений термін та імовірність пред`явлення цивільного позову у випадку порушення строків повернення боргу, не є підставою для зменшення розміру застави.
Крім того, посилання на затримку законних виплат (суддівської винагороди та довічного грошового утримання), на які ОСОБА_4 має право, але не отримує їх з причин, що від нього не залежать, наразі мають характер відкладених у часі очікувань. Попри законність претензій на ці кошти, сам факт їх фактичної відсутності в розпорядженні обвинуваченого на момент розгляду не може бути безумовною правовою підставою для висновку про непомірність раніше визначеної застави. Тимчасовий характер затримки бюджетних виплат, хоч і впливає на поточну ліквідність активів обвинуваченого, але не свідчить про докорінну зміну його загального майнового стану в контексті вимог ст. 182 КПК України. Вказані доводи не спростовують майнових можливостей обвинуваченого, які враховувалися судом під час первісного визначення розміру запобіжного заходу, та не свідчать про те, що раніше встановлений розмір застави на даний час набув ознак непомірності у розумінні вимог ч. 4 ст. 182 КПК України.
Зокрема, обвинуваченим було здійснено часткове повернення грошових коштів, що підтверджується відповідною розпискою кредитора. Важливим є той факт, що при отриманні частини боргу кредитором було одноособово зафіксовано новий строк повернення залишку суми, який є тривалішим за попередній. 
Суд також не приймає доводи сторони захисту щодо наявності наразі у обвинуваченого важкого матеріального стану.
Так, стороною захисту надано довідки з Пенсійного фонду про розмір пенсії ОСОБА_4 .
Довідки про доходи №2829965169888822 від 26.03.2026 та №2829965169888824 від 26.03.2026 свідчать про отримання ОСОБА_4 пенсії за віком за період січня-грудня 2025 року у розмірі 253 390,38 грн., за період січня-березня 2026 року у розмірі 64896,20 грн. відповідно.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 17.04.2026 інформація щодо ОСОБА_4 за період з січня 2025 по лютий 2026 відсутня.
Разом з цим, поза увагою суду залишилися відомості про майновий стан та доходи дружини обвинуваченого ОСОБА_6 , які є невід`ємною складовою матеріального становища родини в цілому, та яка, за словами ОСОБА_4 , тривалий час займалась підприємницькою діяльністю. Стороною захисту не надано відомостей про її доходи. 
Окремо слід наголосити на процесуальній поведінці обвинуваченого, яким було надано неповний обсяг відомостей, що містяться у поданій ним декларації про доходи за 2025 рік, та не надано в повному обсязі інші документи, що підтверджують як його майновий стан, так і його сім`ї, та обґрунтовують доводи поданого клопотання.
Надаючи частину декларації про доходи та відомостей про доходи і майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 та його сім`ї, сторона захисту фактично позбавляє суд можливості об`єктивно оцінити їх фінансові можливості. 
За наведеного, судом не встановлено обставин, які б обумовили необхідність зміни застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу шляхом зменшення розміру застави, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , про зменшення розміру застави - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною 1 статті 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Головуючий суддя           ОСОБА_1