Справа № 461/2004/26 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В. 
Провадження № 33/811/603/26 Доповідач в 2-й інстанції: Урдюк Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Урдюк Т.М., з участю захисника Вдовцова С.П., представників Львівської митниці Державної митної служби України Хоми Т.Б., Ликова Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника Львівської митниці Лубоцького Б.І. у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Вінниця, місце роботи -, місце проживання - АДРЕСА_1 , на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 31 березня 2026 року про притягнення останньої до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України,
в с т а н о в и в :

вищезгаданою постановою провадження у справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 481 Митного кодексу України закрито.
Вилучений згідно протоколу №0288/UA209000/2026 від 21.02.2026 року, транспортний засіб - легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «A180», VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Федеративна Республіка Німеччина та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 постановлено повернути ОСОБА_1 або уповноваженій нею особі.
Згідно з протоколом про порушення митних правил, 21.02.2026 р. о 20:21 у зону митного контролю пункту пропуску «Грушів - Будомєж» Львівської митниці смугою руху «зелений коридор» заїхав легковий автомобіль марки «MERCEDES-BENZ», моделі «A180», VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , країна реєстрації Федеративна Республіка Німеччина у якому громадянка України ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) прямувала у приватну поїздку з України до Республіки Польща в якості водія.
Під час проходження митного контролю та митного оформлення вище зазначеного транспортного засобу, після проведення перевірки у відповідності до інформації електронної бази ЄАІС «Перетин кордону транспортним засобом» з`ясовано, що громадянка України ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) ввезла на митну територію України 22.12.2025 через пункт пропуску "Смільниця - Кросценко" Львівської митниці в режимі тимчасового ввезення до 60 днів під зобов`язання про зворотнє вивезення № UA209080/2025/001171 для особистого користування та не вивезла за межі митної території України у встановлений термін до 11.01.2026 р. легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ», моделі «A180», VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Станом на 21.02.2026 вищезазначений транспортний засіб за межі митної території України не вивезено та в інший митний режим не поміщено.
На момент перетину кордону, відповідних документів, що підтверджують факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених статтею 460 Митного кодексу України, зазначеною особою подано не було.
Згідно з інформацією ПІК «Боротьба з контрабандою та порушеннями митних правил» ЄАІС України та модуля «Провадження в справах про ПМП» АСМО «Інспектор» гр. України ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) не притягувалась до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.
В ФМ «Заяви підприємств та осіб» АСМО «Інспектор» факт звернення гр. України ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) не зафіксовано. У відповідності до вимог ст.192 Митного кодексу України, до найближчого митного органу про обставини, події (аварії або дії обставин непереборної сили), місцезнаходження товарів і транспортного засобу, вказана громадянка не зверталась.
Таким чином, відповідно до протоколу, гр. України ОСОБА_1 перевищила строк тимчасового ввезення вищевказаного автомобіля більше ніж на тридцять діб.
На постанову судді представник Львівської митниці Лубоцький Б.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, прийняти нову, якою  ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушення та накласти на неї стягнення передбачене санкцією статті та стягнути витрати митниці за зберігання транспортного засобу.
В обгрунтування апеляційних вимог покликається на те, що постанова підлягає скасуванню.
Зазначає, що суд при прийняті рішення врахував наявність медичної довідки про хворобу ОСОБА_1 , але не перевіривши таку, та не взяв до уваги відсутність на такій кутового штампу. 
Представники Львівської митниці Хома Т.Б., Ликов Є.О. апеляційну скаргу підтримали, просили задоволити.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленою про час та місце його проведення, не з`явилась. Захисник Вдовцов С.П. не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 .
За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги у відсутності ОСОБА_1 .
Захисник Вдовцов С.П., який брав участь в розгляді апеляційної скарги в режимі відеконференції, апеляційну скаргу заперечив, просив постанову судді першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення. 
Заслухавши доповідь судді, позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, а також наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з огляду на таке.
Згідно з ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.
Положення ст. 487 МК України передбачають, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
При цьому, відповідно до вимог ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні,чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 6 ст. 481 МК України передбачена відповідальність за перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування.
На переконання апеляційного суду, зазначених вимог закону суддя суду першої інстанції дотрималася у повному обсязі.
Під час розгляду справи суддею встановлено те, що  ОСОБА_1 ( НОМЕР_4 ) ввезла на митну територію України 22.12.2025 через пункт пропуску "Смільниця - Кросценко" Львівської митниці в режимі тимчасового ввезення до 60 днів під зобов`язання про зворотнє вивезення № UA209080/2025/001171 для особистого користування та не вивезла за межі митної території України у встановлений термін до 11.01.2026 р. легковий автомобіль марки MERCEDES-BENZ», моделі «A180», VIN-код НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .
Станом на 21.02.2026 вищезазначений транспортний засіб за межі митної території України не вивезено та в інший митний режим не поміщено.
Закриваючи провадження у справі суддею враховано те, що транспортний засіб повинен був вивезений за межі митної території України до 11.01.2026 включно.
Натомість, в ході розгляду справи суддею першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 11.01.2026 по 20.02.2026 перебувала на лікуванні, про що свідчить копія довідки із медичної карти амбулаторного хворого КНП «ЦТЗ «Соціотерапія «ВОР».
Тому дані обставини суддя першої інстанції врахував, як такі, що унеможливили вчасне вивезення автомобіля та відсутність умислу у ОСОБА_1 на вчинення дій щодо невчасного вивезення автомобіля.
Стороною захисту суду було надано належні документи на підтвердження проходження лікування ОСОБА_1 , а саме довідку про перебування на лікуванні. Окрім цього, судом враховано, що спроба вивезення автомобіля відбулась 21.02.2026, тобто відразу після закінчення лікування.
Також суддею враховано і те, що згідно з наявної у матеріалах справи довідки ОСОБА_1 було призначене лікування пов`язане із вживанням лікарських препаратів, що об`єктивно засвідчує складнощі у вивезенні транспортного засобу, адже керування транспортним засобом у період вживання лікарських препаратів можливе лише у випадку, якщо ці препарати не знижують їх увагу та швидкість реакції.
Так, відповідно до ст. 460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч. 3 ст.469, ст.470, ч. 3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (ст.268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Отже, з огляду на вищенаведене, апеляційний суд погоджується з висновком судді місцевого суду про те, що в діях ОСОБА_1 , відсутня вина, як обов`язковий елемент складу порушення митних правил, відповідальність за яке передбачена ч. 6 ст. 481 МК України, зважаючи на обставини які об`єктивно перешкоджали ОСОБА_1 , виконати свій обов`язок щодо вивезення зазначеного транспортного засобу поза межі митної території України.
Таким чином, на переконання апеляційного суду зазначені обставини відповідно до вимог ч. 1 ст. 460 МК України виключають відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст.481 МК України, оскільки стороною захисту доведено причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням обов`язку та наявністю обставин, що унеможливили вивезення автомобіля за межі митної території України.
Доводи представника митниці загалом не спростовує самого факту наявності обставин неможливості вивезення транспортного засобу у визначений законом строк, які були підтверджені належними та допустимими доказами.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги представника Львівської митниці Держмитслужби та для скасування оскарженої постанови.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 31 березня 2026 року відносно ОСОБА_1  у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 481 МК України залишити без змін, апеляційну скаргу представника Львівської митниці Лубоцького Б.І. – без задоволення.
Постанова апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду     Т.М. Урдюк