Справа № 344/9022/26
Провадження № 2/344/5481/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 червня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі судді Кіндратишин Л.Р., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
11.05.2026 згідно дати вхідної кореспонденції представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 26.10.2016 у розмірі 99992,86 грн. станом на 10.05.2026, яка складається з: - 58992,24 грн. - заборгованості за кредитом; - 41000,62 грн. - заборгованості по відсоткам, 0,0 грн. - загальний залишок заборгованості за комісією, 0 грн. - пені, а також судові витрати в розмірі 2662,40 грн.
В обґрунтування позову вказує на те, що 26.10.2016 ОСОБА_1 звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписала Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 26.10.2016 відповідачем підписано Заяву щодо встановлення кредитного ліміту (або Заяву про відкриття, ведення поточного рахунку та встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком) на підставі якої (яких) відповідачу відкрито поточний рахунок, встановлено на нього відповідний кредитний ліміт та видано платіжну картку, як засіб доступу до рахунку. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 10.05.2026 утворилася вказана заборгованість (а.с. 1-4).
11.05.2026 справа надійшла до суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана судді Кіндратишин Л.Р. (а.с. 77).
12.05.2026 ухвалою суду позовну заяву залишено без руху (а.с. 81-82).
15.05.2026 позивачем усунуто недоліки.
15.05.2026 ухвалою судді відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними матеріалами (а.с. 97-98).
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.
Представник позивача, у позовній заяві вказав, що у разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника позивача та винесення заочного рішення.
Відповідачу була надіслана копія ухвали про відкриття провадження у справі, днем вручення якої відповідно до п.4 ч.6 ст.272 ЦПК України є 22.05.2026. Правом на подання відзиву відповідач не скористався.
Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.
Так, судом встановлено, що 10.06.2016 між сторонами АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку, за якою сторони засвідчили, що така разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК» становлять договір про надання банківських послуг. Як вбачається з Анкети-Заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг така не містить відомостей про розмір відсоткової ставки (а.с. 23).
Згідно з випискою по картці № НОМЕР_1 , за період з 26.10.2016 - 10.05.2026 сума витрат за період - 335852,38 грн., сума зарахувань за період - 236782,62 грн., сума комісій - 5016,66 грн. (а.с. 24-55).
Відповідно до довідки за лімітами АТ «АКЦЕНТ-БАНК», клієнта ОСОБА_1 за договором б/н від 26.10.2016 за період з 26.10.2016 - 10.05.2026, 26.10.2016 - встановлення 5100 грн. клієнт, 07.02.2017 - збільшення 23000 грн. банк, 06.09.2019 - збільшення 44000 грн. банк, 10.12.2019 - збільшення 59000 грн. банк, 10.12.2019 - збільшення 59000 грн. клієнт, 28.11.2022 - зменшення 58992,24 грн. банк, 17.02.2023 - збільшення 59000 грн. банк (а.с. 56).
Згідно з довідкою за картами АТ «АКЦЕНТ-БАНК» ОСОБА_1 відкрито рахунок № НОМЕР_2 та видано наступні картки: № НОМЕР_3 , строком дії до грудня місяця 2024 року, № НОМЕР_4 , строком дії до грудня місяця 2031 року, № НОМЕР_5 , строком дії до січня місяця 2020 року (а.с. 57).
Відповідно до розрахунку заборгованості за б/н від 26.10.2016, укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 10.05.2026 заборгованість становить 99992,86 грн., з яких: 58992,24 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 0,00 грн. - залишок заборгованості за тілом кредиту, 58992,24 грн. - залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений), 41000,62 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 0,00 грн. - залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість, залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість 41000,62 грн. - залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість, 0 грн. - загальний залишок заборгованості по комісії, 0 грн. - заборгованість за пенею, 0 грн. - штраф, процентна ставка (поточна) з 26.10.2016 по 14.04.2017 - 46,80 %, з 23.04.2017 по 30.04.2021 - 44,40 %, з 31.05.2021 по 10.05.2026 - 40,80 % (а.с. 8-22).
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
З вищевикладеного випливає, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Так, 10.06.2016 між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку, за якою сторони засвідчили, що така разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК» становлять договір про надання банківських послуг.
До позовної заяви представником позивача долучено розрахунок заборгованості заборгованості за б/н від 26.10.2016 , укладеного між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 10.05.2026 заборгованість становить 99992,86 грн., з яких: 58992,24 грн. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 0,00 грн. - залишок заборгованості за тілом кредиту, 58992,24 грн. - залишок заборгованості за тілом кредиту (прострочений), 41000,62 грн. - загальний залишок заборгованості за процентами, 0,00 грн. - залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість, залишок заборгованості за процентами на поточну заборгованість 41000,62 грн. - залишок заборгованості за процентами на прострочену заборгованість, 0 грн. - загальний залишок заборгованості по комісії, 0 грн. - заборгованість за пенею, 0 грн. - штраф, процентна ставка (поточна) з 26.10.2016 по 14.04.2017 - 46,80 %, з 23.04.2017 по 30.04.2021 - 44,40 %, з 31.05.2021 по 10.05.2026 - 40,80 % (а.с. 8-22).
Виписка по карті №SAMABWFC00000676964, містить надходження саме з 09.11. 2016.
Довідка за лімітами містить відомості про кредитний договір від 26.11.2026, а не від 10.06.2016, розмір ліміту встановлено саме 26.10.2016 в сумі 5100 грн. 
Проте, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження заборгованості відповідача за кредитним договором б/н від 10.06.2016.
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.
Таким чином, відсутні підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, що зазначений в розрахунку, є правильним.
Документами, які можуть підтверджувати наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Зазначене вище узгоджується із правовим висновками, викладеним у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.
В цьому контексті слід звернути увагу, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Верховний Суд у постанові від 12.02.2020 у справі № 640/1288/18 зазначив, що розрахунок заборгованості повинен бути чітким, зрозумілим та підтвердженим первинними документами, а у разі невідповідності або відсутності зв`язку між доказами та предметом спору такі докази не можуть бути покладені в основу рішення.
У постанові Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 753/14606/18 зроблено висновок, що суд зобов`язаний перевіряти належність доказів саме до спірного правовідношення, а недоведеність розміру заборгованості є підставою для відмови у задоволенні позову.
Схожу правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі № 522/11234/19, де зазначено, що розрахунок, який містить розбіжності у реквізитах договору або не підтверджений належними доказами, не може вважатися належним та допустимим доказом існування заборгованості.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
У постанові Верховного Суду від 14 вересня 2021 року у справі №910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі №902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Беручи до уваги вищевикладене, оцінивши докази суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 26.10.2016 в сумі 99992,86 грн., оскільки така вимога не підтверджена належними та допустимими доказами, відтак в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує положення ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, відтак суд приходить до висновку про те, що сума сплаченого судового збору покладається на позивача.
На підставі керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 223, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
У позові Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовити.
Згідно ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: Акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК», код ЄДРПОУ 14360080, адреса: вул. Батумська, буд. 11, м. Дніпро;
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Рішення складене в повному обсязі 25.06.2026.

Суддя
Івано-Франківського міського суду     Кіндратишин Л.Р.