Справа № 143/284/22
Провадження № 22-ц/801/1125/2026
Категорія: 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сич С. М.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року	Справа № 143/284/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Оніщука В.В., Голоти Л.О.
за участю секретаря судового засідання: Ходакової М. Г.
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Погребищенська міська рада Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 .
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 25.02.2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою,-

встановив :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області про визнання недійсним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою. Вказала, що вона отримала у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 (кадастровий №0523482500:04:003:0123) та користувалася нею за фактично сформованими межовими знаками. Навесні 2020 року ОСОБА_2 , який є власником суміжної земельної ділянки з кадастровим номером 0523482500:04:003:0083, самовільно розпочав зміщувати межу земельних ділянок, а саме здійснив вирубку зелених насаджень, що росли по сформованій межі земельних ділянок і встановив паркан із шиферу, змістивши існуючу межу близько на 2 метра в сторону належної ОСОБА_1 земельної ділянки. Окрім того, ОСОБА_2 набув у власність земельну ділянку (кадастровий номер 0523482500:04:003:0083) із явним порушенням правил містобудування. Просила визнати недійсним та скасувати рішення 28 сесії 5 скликання Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 25.09.2009 року про передання у власність земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 . 
08.01.2025 року ОСОБА_1 подала заяву про збільшення позовних вимог, та вказала, що на підставі проведеної судової земельно-технічної експертизи та результатів висновку експерта №6711/23-21 встановлено очевидне порушення межі зі сторони ОСОБА_2 , щодо земельних ділянок, які належать ОСОБА_1 , у зв`язку із цим просила зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками на праві власності ОСОБА_1 , шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі, яка встановлена з порушенням межі земельних ділянок за кадастровими номерами: 0523482500:04:003:0123, площею 0,25 га; 0523482500:04:003:0121, площею 0,0571 га, що належать ОСОБА_1 із земельними ділянками з кадастровими номерами 0523482500:04:003:0083 ,площею 0,25 га та 0523482500:04:003:0084, площею 0,0370 га, що належать ОСОБА_2 . 
Рішенням Погребищенського районного суду від 25.02.2026 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпоряджання належними їй на праві власності земельними ділянками для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, кадастровий номер 0523482500:04:003:0123, для ведення особистого селянського господарства ,площею 0,0571 га, кадастровий номер 0523482500:04:003:0121, розташованих по АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу самовільно встановленої огорожі із азбестоцементних хвилястих листів, закріплених на металевих конструкціях.
У задоволенні позовної вимоги до Погребищенської міської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_2 про визнання недійсним та скасування рішення 28 сесії 5 скликання Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 25.09.2009 року щодо передання у власність земельної ділянки ОСОБА_2 ,- відмовлено.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової земельно – технічної експертизи в сумі 10156, 65 грн та стягнуто із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992, 40 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вищезазначене рішення в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказав, що суд не зобов`язував ОСОБА_2 демонтувати паркан із асбестоцементних плоских листів на металевих стовпах, а зобов`язав демонтувати із азбестоцементних хвилястих листів, проте дані паркани не розміщені по суцільній лінії, а зміщені один відносно другого. Суд не дослідив статус такого майна, як огорожа, і дійшов невірного висновку про її демонтаж.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вважає рішення законним та обгрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом першої інстанції встановлено , що рішенням 13 сесії 21 скликання Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 30.04.1994 року ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку, загальною площею 0,80 га, в тому числі , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства - площею 0,55 га (Т.1, а.с.92).
Згідно свідоцтва про право власності №4 від 26.01.2004 року , ОСОБА_2 належить на праві власності житловий будинок з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.112, 113).
Рішенням 28 сесії 5 скликання Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 25.09.2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 . Внесено часткові зміни до рішення Левківської сільської ради у земельно – кадастрові документи в частині площі земельної ділянки, яка передається у власність, відповідно до фактичних розмірів, визначених у натурі, а саме: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд - площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства - площею 0,5598 га по АДРЕСА_1 (Т.1, а.с.93). 
У технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 від 15.06.2012 року, містяться кадастрові плани земельної ділянки, площею 0,25 га, кадастровий №0523482501:04:003:0083, та земельної ділянки, площею 0,0370 га, кадастровий №0523482501:04:003:0084, а також каталоги їх кадастрових геодезичних точок (поворотних точок межі). У протоколі погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки від 10.01.2008 року міститься підпис суміжного землекористувача ОСОБА_3 - чоловіка позивача ОСОБА_1 (т.1, а.с.79-107).
Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ,серії ЯО №553030 від 04.12.2012 року, виданого на підставі рішення 28 сесії 5 скликання Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 25.09.2009 року, ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, кадастровий №0523482501:04:003:0083, що знаходиться по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.57, 58).
Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку ,серії ЯО №553031 від 04.12.2012 року, виданого на підставі рішення 28 сесії 5 скликання Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 25.09.2009 року, ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства ,площею 0,0370 га, кадастровий №0523482501:04:003:0084, що знаходиться по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.59, 60).
З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 21.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.20).
Рішенням 34 сесії 6 скликання Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 09.04.2014 року №214 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною ,площею 0,3070 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га та для ведення особистого селянського господарства, площею 0,057 га за адресою: АДРЕСА_1 (т.1, а.с.172).
У технічній документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні ділянки ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 від 2015 року містяться кадастрові плани земельної ділянки ,площею 0,25 га, кадастровий № 0523482500:04:003:0123 і земельної ділянки, площею 0,0571 га, кадастровий №0523482500:04:003:0121, а також каталоги їх кадастрових геодезичних точок (поворотних точок межі). У протоколі погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки від 14.01.2025 року міститься підпис ОСОБА_1 та суміжного землекористувача ОСОБА_2 (т.1, а.с.164-184).
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2015 року № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,0571 га, кадастровий №0523482500:04:003:0121, що знаходиться по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.21).
Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.12.2015 року № НОМЕР_2 , ОСОБА_1 належить на праві власності земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,25 га, кадастровий №0523482500:04:003:0123, що знаходиться по АДРЕСА_1 (т.1, а.с.22).
Згідно із відомостями, що містяться у технічному паспорті від 26.03.2018 року на житловий будинок з господарськими будовами та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , присадибна земельна ділянка складає 3071 кв.м. та перебуває у приватній власності ОСОБА_1 на підставі зазначених вище свідоцтв про право власності на нерухоме майно (т.1, а.с.31-35).
14.04.2020 року ОСОБА_1 зверталася із заявою до Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, в якій просила зобов`язати ОСОБА_2 зупинити дії щодо знесення спорудженого нею паркану на період вирішення спору щодо меж земельних ділянок між нею та відповідачем у суді (т.1, а.с.10).
11.06.2020 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, в якій просила зафіксувати дії ОСОБА_2 щодо порушення меж суміжних земельних ділянок (Т.1, а.с.12).
12.03.2021 року комісія у складі працівників Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області в присутності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склала акт обстеження земельної ділянки ОСОБА_1 , що знаходиться по АДРЕСА_1 та встановила, що на спірній межі розташована частина дерев`яного паркану, побудованого приблизно у 2001 році, який розділяв два домоволодіння. На даний час ОСОБА_2 ліквідував частину старого паркану та побудував новий паркан з металевого профілю зашитого шифером, що на початку від вулиці до городу знаходиться на старій межі і далі зміщується на присадибну земельну ділянку ОСОБА_1 на відстань 1,5 – 2 метра (т.1, а.с.14-15).
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової земельно – технічної експертизи №6711/23-21 від 29 жовтня 2024 року, виготовленої Вінницьким відділенням КНДІСЕ, наявне фактичне порушення меж - взаємне накладання земельних ділянок ,площею 0,25 га, кадастровий №0523482500:04:003:0123 і площею 0,0571 га, кадастровий №0523482500:04:003:0121, що належать ОСОБА_1 , із земельним ділянками, площею 0,25 га, кадастровий №0523482501:04:003:0083, та земельної ділянки , площею 0,0370 га, кадастровий №0523482501:04:003:0084, що належать ОСОБА_2 , в порівнянні з межами, встановленими правовстановлюючими документами та документаціями із землеустрою на ці земельні ділянки (т.2, а.с.91).
У вказаним висновком експерта за результатами огляду також встановлено, що існуюча межа між домоволодіннями по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в частині території земельних ділянок, які використовуються для розміщення будівель та споруд, та під двором від АДРЕСА_1 проходить по паркану з азбестоцементних плоских листів на металевих стовпах. На відстані 12 метрів від вулиці паркан обривається і переходить в огорожу із азбестоцементних хвилястих листів, закріплених на металевих конструкціях. В місці примикання двох парканів фактична межа має зміщення в сторону будинковолодіння по АДРЕСА_1 ( що належить ОСОБА_4 )з боку будинковолодіння по АДРЕСА_2 ( що належить ОСОБА_2 (фототаблиця 4) (т.2, а.с.86 зворот).
Надалі у висновку експерта відображено схематичне накладання земельних ділянок та їх площі (рис.14, 15, 16, 17) і зазначено, що орієнтовна площа накладання земельних ділянок, що належать ОСОБА_2 , на земельні ділянки, що належать ОСОБА_1 , становить 0,0017 га (17 кв. м.). Орієнтовна площа накладання земельних ділянок, що належать ОСОБА_1 , на земельні ділянки, що належать ОСОБА_2 , становить 0,0001 га (1 кв. м.). При цьому в точці 3 відображено місце примикання двох парканів (рис 14) (т.2, а.с.89, зворот – 91).
Відмовляючи у задоволенні позову в частині скасування рішення органу місцевого самоврядування ,суд виходив із того, що на момент прийняття рішення сільської ради від 25.09.2009 року ОСОБА_1 не мала зареєстрованого права власності чи користування на спірні земельні ділянки, а відтак її права цим рішенням не могли бути порушені. Межі суміжних земельних ділянок були погоджені суміжним землекористувачем ОСОБА_3 та в подальшому фактично підтверджені самою позивачкою під час оформлення нею права власності у 2015 році шляхом підписання відповідного протоколу погодження меж, що свідчить про відсутність підстав вважати оспорюване рішення незаконним або таким, що порушує права ОСОБА_1 . Суд виходив із того ,що обраний спосіб захисту у вигляді скасування рішення Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області 28 сесії 5 скликання від 25.09.2009 року не є ефективним, оскільки не призведе до відновлення меж земельних ділянок без згоди іншого власника ОСОБА_2 або окремого рішення суду про скасування державної реєстрації земельних ділянок. 
Рішення суду в частині відмови ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог про 
скасування рішення 28 сесії 5 скликання Левківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області від 25.09.2009 року не оскаржується не оскаржується, а тому згідно ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині усунення перешкод в користуванні нею належними їй на праві власності земельними ділянками ,суд виходив із того, що факт порушення відповідачем меж земельних ділянок підтверджено висновком судової земельно – технічної експертизи №6711/23-21 від 29 жовтня 2024 року Вінницького відділення КНДІСЕ, згідно якої орієнтовна площа накладання земельних ділянок, що належать ОСОБА_2 на земельні ділянки, що належать ОСОБА_1 становить 0,0017 га (17 кв.м.) в порівнянні з межами, встановленими правовстановлюючими документами та документаціями із землеустрою на ці земельні ділянки і межа таких накладань проходить по огорожі із азбестоцементних хвилястих листів, закріплених на металевих конструкціях На підставі вказаного суд дійшов висновку про те, що відповідачем ОСОБА_2 створюються перешкоди позивачці у користуванні та розпорядженні належними їй на праві власності земельними ділянками ,які підлягають усуненню а земельні права позивачки підлягають поновленню.
Колегія суддів, вважає ,що суд вірно встановив обставини справи, які перевірив наданими доказами, оціненими в порядку ст.89 ЦПК України, вірно визначив спірні правовідносини та застосував норми права ,внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог щодо зобов`язання  ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпоряджання належними їй на праві власності земельними ділянками , тому доводи апеляційної скарги є безпідставними з огляду на наступне.
Доводи про те, що суд не зобов`язав ОСОБА_2 демонтувати паркан із асбестоцементних плоских листів на металевих стовпах, а зобов`язав демонтувати лише із азбестоцементних хвилястих листів, проте дані паркани не розміщені по суцільній лінії, а зміщені один відносно другого є безпідставними, з огляду на наступне.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.  Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
В силу частини 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до пунктів «г» та «е» ч.1 ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних із встановленням земельних сервітутів та охоронних зон.
Згідно з ч.1-2 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, за яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).
Відповідно до ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.
За правилами ст. 107 ЗК України основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації.
Відповідно до ч.2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Способи захисту прав на землю встановлені ч.3 ст. 152 ЗК України: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Верховний суд у постанові від 04.02.2026 року у справі № 346/5957/23 вказав, що згідно зі змістом пункту 6 Розділу ІІ Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 основними завданнями земельно-технічної експертизи є, зокрема, визначення відповідності фактичного землекористування в частині порушення меж та накладання земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки. Одним з орієнтованих вирішуваних питань, які ставляться на вирішення зазначеної експертизи, є встановлення факту порушення меж (або накладання) земельних ділянок відповідно до правовстановлювальних документів та документації із землеустрою на ці земельні ділянки. Зазначені питання земельно-технічної експертизи вирішуються за наявності відповідної правовстановлювальної та технічної документації, зокрема результатів виконання топографо-геодезичних робіт, які проводяться відповідними фахівцями з використанням відповідного обладнання та бази даних. Для вирішення питань земельно-технічної експертизи експерту необхідно надати оригінали або завірені якісні копії відповідної правовстановлювальної та технічної документації із землеустрою на земельну ділянку. У разі неможливості експертом самостійно виконати топографо-геодезичні роботи результати таких робіт повинні бути надані на дослідження органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта). Отже, питання, пов`язані з перевіркою обставин на предмет перетину земельних ділянок згідно з відомостями земельного кадастру віднесено законодавцем до компетенції відповідальних осіб, уповноважених на проведення судової земельно-технічної експертизи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 514/1571/14-ц зазначила, що для підтвердження факту порушення прав позивача мають бути надані належні та допустимі докази, які беззаперечно вказували б, яка саме земельна ділянка перебувала у його власності, де проходить її межа, чи порушена межа її земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.
У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що суд обґрунтовано зобов`язав ОСОБА_2 демонтувати лише частину огорожі з азбестоцементних хвилястих листів, оскільки висновком судової земельно технічної експертизи підтверджується порушення ОСОБА_2 прав ОСОБА_1 на користування належною земельною ділянкою , згідно з яким площа накладання земельної ділянки ОСОБА_2 , на земельну ділянку ОСОБА_1 складає 17 кв. м і межа такого накладання проходить саме по огорожі з азбестоцементних хвилястих листів. Крім того, схемою № 14, що є додатком до висновку експерта, підтверджено ,що лише огорожа з хвилястих листів накладається на земельну ділянку позивачки з кадастровим №0523482500:04:003:0123. Водночас паркан з азбестоцементних плоских листів на металевих стовпах розташований згідно меж земельних ділянок, визначених документацією із землеустрою, у зв`язку з чим підстави для його демонтажу відсутні.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не дослідив статус такого майна, як огорожа, і дійшов невірного висновку про її демонтаж, проте зведення паркану не потребує отримання дозволів, не заслуговують на увагу. Факт відсутності необхідності отримання дозвільних документів на встановлення огорожі не спростовує обов`язку ОСОБА_2 дотримуватися меж належної йому земельної ділянки та не порушувати права суміжних землекористувачів.
Як встановлено судом та підтверджено висновком експерта, частина огорожі з азбестоцементних хвилястих листів розташована з накладанням на земельну ділянку, що належить ОСОБА_1 , чим порушуються її права. Водночас предметом спору у цій справі є не правомірність зведення огорожі як об`єкта благоустрою чи малої споруди, а усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою ОСОБА_1 шляхом приведення меж фактичного користування у відповідність до правовстановлюючих документів та документації із землеустрою. За таких обставин суд дійшов правильного висновку про необхідність демонтажу лише тієї частини огорожі, яка розташована в межах земельної ділянки позивача.
Інші доводи апеляційної скарги правового значення не мають, та правильність висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) 
Вагомих доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.
За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що відсутні передбачені законом підстави скасування рішення в частині зобовязання ОСОБА_2 демонтувати частину огорожі з азбестоцементних хвилястих листів, оскільки суд дійшов вірних висновків у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги є необґрунтованими а, оскаржуване рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права ,а тому підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382-384, ЦПК України, суд,
Постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 25.02.2026 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук 

судді: В.В. Оніщук

Л.О. Голота