УХВАЛА

14 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 175/17059/24
провадження № 61-4245ск26
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «Оранта», третя особа -  ОСОБА_3 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у листопаді 2024 року    ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ СК «Оранта») про стягнення недоплаченого страхового відшкодування, в якому просив стягнути з ПАТ СК «Оранта» на його користь суму недоплаченого страхового відшкодуванням у розмірі 36 439,87 грн, а також судові витрати.
Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ПАТ СК «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму недоплаченого страхового відшкодуванням у розмірі 36 439,87 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року апеляційну скаргу ПАТ СК «Оранта» задоволено. Заочне рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2025 року скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
30 березня 2026 року  ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, через представника ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)
Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).
Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).
Ціна позову у цій справі становить 36 439,87 грн і не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженою постановою, при розгляді іншої справи. Зазначає, що справа становить значний суспільний інтерес та виняткове значення для позивача, оскільки стосується правозастосовчої практики у сфері страхових правовідносин, зокрема виконання страховиками своїх зобов`язань щодо повного та своєчасного відшкодування шкоди; порушує питання захисту прав споживачів страхових послуг, які є масовими та соціально значущими;має значення для формування єдиної судової практики щодо: визначення розміру страхового відшкодування; допустимості зменшення страховиком суми виплати; належної оцінки доказів у таких категоріях спорів; подібні спори є поширеними в Україні, а тому правова позиція касаційного суду вплине на велику кількість аналогічних правовідносин; баланс інтересів між страховиками та страхувальниками; існує ризик зловживання страховими компаніями своїм становищем, зокрема шляхом необґрунтованого заниження виплат, що потребує втручання Верховного Суду для забезпечення правової визначеності. 
Проте  ОСОБА_1 не обґрунтовує, чому відповідно до цього Кодексу він позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, не зазначає при розгляді якої конкретно справи він позбавлений можливості спростувати обставини; не мотивує в чому проявляється значний суспільний інтерес та виняткове значення цієї справи. Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що справа становить значний суспільний інтерес та виняткове значення для  ОСОБА_1 і була позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими судовими рішеннями.
Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).
Таким чином, оскаржене судове рішення ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 ,на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна Страхова компанія «Оранта», третя особа -  ОСОБА_3 , про стягнення недоплаченого страхового відшкодування.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат