Справа №519/482/26 
Провадження № 2/519/509/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

20.05.2026 м. Південне
Південний міський суд Одеської області в складі:
головуючого судді Лемця С.П.,
за участю секретаря судового засідання Волкової Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою ТОВ «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

УСТАНОВИВ :
Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 22.01.2021 між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 укладено Договір № 2944711 шляхом обміну електронними повідомленнями, на підставі якого останній отримав кредит у сумі 14300,00 грн строком на 360 днів, стандартна відсоткова ставка становить 1,99% на день, знижена відсоткова ставка 0,50% на день. 
Кредитний договір підписано електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.
Між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17052023 від 17.05.2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (відступити) ТОВ «Лінеура Україна» суму фінансування, а ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, що існують на дату відступлення прав вимоги.
23.05.2024 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 23/05/24, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (відступити) ТОВ «Факторинг Партнерс» суму фінансування, а ТОВ «Факторинг Партнерс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, що існують на дату відступлення прав вимоги, в тому числі і за договором № 2944711.
Відповідно до витягу з реєстру заборгованостей № 5 від 23.05.2024 до Договору факторингу № 23/05/24 від 23.05.2024, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 71325,27 грн, з яких:
- 14300,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 57325,00 грн сума заборгованості за відсотками.
Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом в порядку, визначеному цим Договором.
Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості за кредитним договором.
Таким чином ОСОБА_1 , має непогашену заборгованість перед ТОВ «Факторинг Партнерс» за кредитним договором № 2944711 в розмірі 71325,27 грн.
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 25.03.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, згідно позову проти заочного рішення не заперечує, просить розглядати справу за її відсутності.
Належним чином повідомлена відповідач в судове засідання не з`явився , з заявами та клопотаннями не звертався.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного.
Суд встановив, що 22.01.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями укладено договір про надання споживчого кредиту № 2944711 відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 14300,00 грн строком на 360 днів з можливістю пролонгації, з нарахуванням відсотків у розмірі 1,00 % у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3.1 строк кредиту , а також термін (дата) повернення кредиту, встановлені договором, продовженню не підлягають (а.с.6).
Пунктом 1.5 договору передбачено, що орієнтовна реальна річна процентна ставка за стандартною ставкою становить 9510,31 % річних, орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою становить 116745,20 грн. (п.1.6.1).
Договір підписано електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора, а також додаток № 1 до договору, який містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту (а.с.17).
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до абзацу другого ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов договору кредитного договору щодо надання кредитних коштів, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.
17.05.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17052023 (а.с.22).
23.05.2024 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 23/05/24, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (відступити) ТОВ «Факторинг Партнерс» суму фінансування, а ТОВ «Факторинг Партнерс» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, що існують на дату відступлення прав вимоги, в тому числі і за договором № 2944711 (а.с.26).
Відповідно до витягу з реєстру заборгованостей № 5 від 23.05.2024 до Договору факторингу № 23/05/24 від 23.05.2024, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 71325,27 грн, з яких:
- 14300,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу;
- 57325,00 грн сума заборгованості за відсотками (а.с.40).
Таким чином, між сторонами склались кредитні правовідносини, які регулюються параграфом 2 (кредит) глави 71 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно положень ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Враховуючи те, що відсотки за користування кредитними коштами нараховано в межах строку дії договору, сплата відсотків за користування кредитними коштами передбачена умовами договору № 2944711 від 22.01.2021, а підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 погодився з такими умовами надання кредиту, однак, у зв`язку з неналежним виконанням умов договору виникла заборгованість, яка ним не сплачена, вказана заборгованість підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який відповідачем спростовано не було, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо тіла кредиту.
Разом з цим, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач, окрім основної суми заборгованості (тіла кредиту), яка складає 14300,00 грн також просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 71625,27 грн.
Суд вважає, що така процентна ставка явно не відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності, які закріплені Законом України «Про захист прав споживачів».
Так, визначений ТОВ «Лінеура Україна» у договорі про надання коштів на умовах споживчого кредиту розмір процентів є непропорційно високим та призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника (споживача), відтак договір в цій частині є несправедливими і суперечить принципам розумності та добросовісності, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми компенсації (понад 50 %) у разі невиконання/неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором.
Схожі висновки міститься у постановах Одеського апеляційного суду по справах № 522/5290/25-Е від 14.01.2026, 498/1485/24 від 09.03.2026, 499/1054/25 від 05.05.2026, 523/3241/25 від 05.05.2026 та постанові Дніпровського апеляційного суду № 207/6863/24 від 25.03.2026.
Таким чином, вимога про нарахування та сплату процентів, які у п`ять разів перевищують саму суму позики і є явно завищеними з огляду на сам розмір позики, не відповідає передбаченим у частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.
З огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України, участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем непропорційно великих відсотків за прострочення повернення кредиту.
Межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац 3 підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011у справі про захист прав споживачів кредитних послуг).
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності, має наслідком дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг, тому підлягає зменшенню до розміру тіла кредиту.
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 12 лютого 2025 року у справі № 679/1103/23 у спорі з цих же правовідносин. Касаційний суд виснував, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання проценти перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.
З усього зазначеного слід зробити висновок, що кредитор передбачив такі положення в укладеному між сторонами договорі, які однозначно призвели до порушення прав споживача – відповідача ОСОБА_1 і хоча, останній не заявив зустрічного позову про визнання таких положень договору недійсними, однак, суд вважає, що задоволення таких вимог призведе до отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором та порушення прав споживача.
Крім цього, положення кредитного договору повинні бути сформульовані таким чином, щоб вони були зрозумілі усім споживачам, оскільки, якщо такі положення будуть незрозумілі пересічним громадянам без відповідної юридичної чи економічної освіти, то такі положення будуть спрямовані на введення споживача в оману. Схожі висновки викладені у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.08.2022 у справі №156/268/21.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.12.2024 у справі №753/25744/21 касаційний суд виснував, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору.
Враховуючи вищевикладене, з 57325,27 грн простроченої заборгованості за нарахованими процентами, заявленої позивачем, стягненню підлягає лише 14300,00 грн, тобто 100% від простроченої заборгованості за кредитом, яку позивачем визначено у розмірі 14300,00 грн.
Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 28600,00 грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом – 14300,00 грн, та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 14300,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову на відповідача. 
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно приписів п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Сторона позивача в позовній заяві зазначає, що попередня сума судових витрат, які поніс позивач у зв`язку з пред`явленням даного позову, складає, зокрема, 25000 грн – витрат на правничу допомогу.
В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладений між ТОВ «Факторинг Партнерс» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс». Відповідно до прайс-листа, заявки на надання юридичної допомоги № 1471 від 01.01.2026 та витягу з акту № 27 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026, вартість витрат на надання професійної правничої допомоги за позовом до ОСОБА_1 складає 25000 гривень, у тому числі надання усної консультації (2 години) – 4000 гривень, складання позовної заяви (3 години) – 18000 гривень, вивчення документації клієнта (1 година) – 3000 гривень.
Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Враховуючи заочний розгляд справи, обсяг позовної заяви, оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених позивачем витрат, виходячи з критеріїв реальності та розумності таких витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, враховуючи те, що справа є малозначною та розглянута у спрощеному позовному провадженні, розмір витрат складає 34,90 відсотки ціни позову та є неспівмірним до предмету позову, суд дійшов висновку про відшкодуванні понесених ТОВ «Факторинг Партнерс» витрат на професійну правничу допомогу частково в сумі 3500 гривень
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заборгованості в сумі 28600,00 грн, 3500,00 грн витрат на правову допомогу та 3328,00 грн судового збору.
У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 3, 12, 81, 141, 259, 265, 268 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» суму кредитної заборгованості за Договором №2944711 від 22.01.2022 в розмірі 28600 (двадцять вісім шістсот) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) грн.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Одеського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код за ЄДРПОУ 42640371, місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. № 6, офіс. 521.
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення суду складено 20.05.2026.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ