Справа № 420/43138/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльністю протиправними та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:
визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період 28.11.2023 по 01.12.2023, з 15.12.2023 по 17.12.2023;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 28.11.2023 по 01.12.2023, з 15.12.2023 по 17.12.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач під час проходження служби 23 вересня 2023 отримав: Вибухова травма, розрив медіального меніску правого суглобу, відповідно до Довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від №4343п від 27.09.2023 року. У зв`язку з отримання бойового поранення (23.09.2023 року) ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні. 1. Відповідно до Виписного епікризу №1185: з 28.11.2023 по 01.12.2023; Діагноз: «Застаріле (24.09.2023) пошкодження зв`язок лівого колінного суглобу». 1. відповідно до Виписки: №20390: з 15.12.2023 року по 17.12.2023 рік. Діагноз: «Після навантажувальна ентезопатія обох колінних суглобів на тлі двобічного гонартрозу 1 ст».
Позивач вказує, що у зв`язку з отриманням бойового поранення пов`язаного із захистом Батьківщини, Позивач набув право на отримання додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., пропорційно періодам стаціонарного лікування.
Позивач вважає, що відповідачем неправомірно не нараховано та не виплачено в повному обсязі додаткову винагороду у розмірі, збільшеному до 100 000 грн, відповідно до пункту 1 Постанови КМУ № 168 від 28.02.2022 р., пропорційно перебуванням на стаціонарному лікуванні в наслідок травми з 28.11.2023 по 01.12.2023, з 15.12.2023 по 17.12.2023 року, пов`язаної із захистом Батьківщини.
Ухвалою суду від 06.01.2026 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 
До суду від військової частини НОМЕР_1 відзив на позовну заяву не надходив.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), виданої військовою частиною НОМЕР_1 від 27.09.2023 № 4343п, солдат ОСОБА_1 23.09.2023 року одержав травмування: вибухова травма, прорив медіального меніску правого суглобу. За обставин: 23.09.2023 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Курдюмівка Бахмутського району Донецької області противник здійснив обстріл з міномету по вогневим позиціям « 22» з напрямку н.п. Миколаївка Друга, евакуйований до ЗМЗ ДПСУ м. Дружківка 25.09.23р. Травмування отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі, стримування збройної агресії російської федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. Травмування не є наслідком вчинення ним кримінального чи адміністративного правопорушення або дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження.
Згідно виписного епікризу № 1185 від 01.12.2023, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в медичній роті в/ч НОМЕР_1 з 23.11.2023 по 01.12.2023 з діагнозом «Застаріле (24.09.2023) пошкодження зв`язок лівого колінного суглобу. Артеріальна гіпертензія».
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 11128, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 15.12.2023 року по 17.12.2023 року. Повний діагноз – М24.8 Післянавантажувальна ентезопатія обох колінних суглобів на тлі двобічного гонартнозу 1 ст.
Згідно довідки гарнізонної військово-лікарської комісії Військово-медичного клінічного центру Південного регіону від 14.11.2024 № 7210, виданої солдату за призовом ОСОБА_1 , проведено медичний огляд ВЛК 14.11.2024.
Діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузії, каліцтва) 
F43.2 Порушення адаптації у вигляді тривожного та дисеомнічного синдрому і емоційно вольовою нестійкістю. Медикаментозна субкомпенсація. Кіста щитоподібної залози. Аліментарно-конституційне ожиріння 1 ст. Хронічний калькульозний холецистит, стійка ремісія, без порушення функції. П 1.9 Гіпертонінча хвороба 1 стадії. К76.0 Стеатотична хвороба печінки з незначним порушенням функції. ГЕРХ (неерозивна). Стеатоз підшлункової залози. Синдром подразненого кишечника з діареєю. Деформуючий артроз лівого колінного суглоба І ст. з пошкодженням медіального меніска (Столлер 1-2), хондромалиції наколінника ІІ ст. з больовим синдромом та незначним порушенням функцій. Деформуючий артроз лівого плечового суглоба І ст. з пошкодженням сухожилка надостного м`язу, з больовим синдромом та незначним порушенням функцій. Поширений міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного та поперекового відділів хребта, деформуючий спондильоз, артроз унковертебральних та дуговідрощастих суглобів, сколіоз І ст., асиметрія атланто-аксіального зчленування шийного відділу хребта, артроз дуговідрощастих суглобів, хрящові вузли Шморля тіл Th5-Th12, сколіоз І ст. грудного відділу хребта, спондильоз, спондилоартроз, сколіоз І стадії поперекового відділу хребта, з больовим синдромом та незначним порушенням функції. Простий короткозорий астигматизм ст. 1,0 обох очей, при гостроті зору з корекцією 1.0/1,0.
Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби.
Наслідки ВТ (23.09.2023) правого колінного суглоба у вигляді посттравматичного деформуючого артрозу правого колінного суглобу І ст пошкодженням медіального меніска (Столлер 1-2), хондромаляції наколінника ІІ ст., з больовим синдромом та незначним порушенням функції.
На підставі наказу МОЗ України від 04.07.2007 № 370 відноситься до тяжких травм.
Наслідки ВТ (23.09.2023) у вигляді акубаротравматичного ураження обох вух без пошкодження барабанних перетинок, двобічної нейросенсорної приглухуватості легкого ступеня (AD 31дБ. AS 20дБ). На підставі наказу МОЗ України від 04.07.2007 № 370 відноситься до легких травм.
Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
ОСОБА_1 через представника звернувся до військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати додаткової винагороди у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період 28.11.2023 по 01.12.2023, з 15.12.2023 по 17.12.2023.
Листом від 19.11.2025 року № 0666/35/14786 військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь та повідомлено, що 
« … відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткова винагорода виплачується у розмірі 100 000 грн. за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я на підставі довідки про обставини травми та довідки військово- лікарської комісії з вказанням ступеню важкості (згідно наказу МОЗ України №370 від 04.07.2007 року). Відповідно пункту 2 телеграми Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України (виплата грошового забезпечення у визначених розмірах (з урахуванням додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць) здійснюється також у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини).
На ОСОБА_2 запит повідомляємо, що колишньому військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_3 за період перебування на стаціонарному лікуванні з 28.11.2023 по 01.12.2023 та з 15.12.2023 по 17.12.2023 виплата додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, не передбачена, так як в медичних документах не вказано, що період лікування є наслідком отриманого поранення 27.09.2023 пов`язаним із захистом Батьківщини».
Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 24 Конституції України гарантується рівність конституційних прав і свобод та рівність всіх громадян перед законом.
Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Відповідно до п. 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 “Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб” грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні на території України введено воєнний стан, який існує по сьогоднішній день.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20 грудня 1991 року держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 “Про введення воєнного стану в Україні” та №69 “Про загальну мобілізацію” Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану” (далі - Постанова №168).
Відповідно до п. 1 Постанови №168 (у первісній редакції) установлено, що що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 зазначеної Постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Абзацами 1, 4, 5 пункту 1 вказаної Постанови (у редакції, яка застосовується з 21.01.2023 року згідно постанови КМУ № 43 від 20.01.2023 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Абзацами 1 пунктів 1 та пунктом 1-2 вказаної Постанови (у редакції, яка застосовується з 01.06.2023 року згідно постанови КМУ № 836 від 09.08.2023 року) установити, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 року доповнено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260, новим розділом - XXXIV Виплата додаткової винагороди на період дії воєнного стану, в п.2 якого передбачено, що на період дії воєнного стану додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн. виплачується тим військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), та виконують бойові (спеціальні) завдання (в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах).
Пунктами 11 та 12 цього розділу встановлено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень також включаються військовослужбовці, які зокрема у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Вказаний нормативно-правовий акт набрав законної сили 31.01.2023 з моменту офіційного оприлюднення після реєстрації в Міністерстві юстиції України та застосовується з 01 лютого 2023 року, про що безпосередньо зазначено в п.3 Наказу №44 від 25.01.2023.
Так, питання можливості отримання військовослужбовцями збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, у тому числі за період лікування досліджувалося судом, зокрема у постанові від 27 серпня 2025 року у справі № 280/7364/23. 
У зазначеній постанові Верховний Суд вказав, що у період дії воєнного стану додаткова винагорода до 100 000,00 грн на місяць виплачується за час перебування вказаних військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Підставою для виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).
Верховний Суд звернув увагу, що умовою її виплати є належне підтвердження фактів: виконання бойових завдань; отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) у зв`язку з таким пораненням, а також надання відпусток за станом здоров`я через отримане тяжке поранення на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Також Верховний Суд виснував, що предметом доказування у таких справах має бути з`ясування (у сукупності): за якій конкретний період позивач не отримав належні йому грошове забезпечення та додаткову винагороду; чи перебував він у спірний період на лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних); якщо перебував на лікуванні, то з яких причин - зокрема, чи було це пов`язано з пораненням, контузією, травмою або каліцтвом, отриманими у зв`язку із захистом Батьківщини; чи проходив він у такому випадку саме стаціонарне лікування; чи перебував він після тяжкого поранення у відпустках за станом здоров`я за висновками (постановами) військово-лікарської комісії; та чим це все підтверджується.
Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що у період дії воєнного стану додаткова винагорода у розмірі до 100 000 грн на місяць підлягає виплаті військовослужбовцям за час їх перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а також у відпустці для лікування після тяжкого поранення - за наявності відповідного підтвердження, зокрема висновків ВЛК та медичних документів.
З аналізу нормативного регулювання слідує, що саме військово-лікарська комісія у своїй постанові встановлює причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм та каліцтв. При цьому відповідне Положення розмежовує такі формулювання: «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини»; «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби»; а також «Захворювання, НІ, не пов`язане з проходженням військової служби» та ін.
Саме формулювання постанови ВЛК має вирішальне значення для вирішення питання про право на виплату додаткової винагороди. Зокрема, якщо поранення (контузія, травма, каліцтво) кваліфіковане як пов`язане із захистом Батьківщини - виплата здійснюється. Натомість, якщо встановлено, що поранення (контузія, травма, каліцтво) пов`язане лише з виконанням обов`язків військової служби (поза бойовими діями) або взагалі не пов`язане з проходженням військової служби - підстави для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000 грн відсутні.
Постанова КМУ № 168 чітко передбачає, що додаткова винагорода виплачується саме за перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, у тому числі закордонних, виключно у зв`язку з лікуванням поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 березня 2026 року по справі № 600/367/24.
Судом встановлено, що довідкою про обставини травми від 27.09.2023 № 4343п, підтверджено, що ОСОБА_1 23.09.2023 року одержав травмування: вибухова травма, прорив медіального меніску правого суглобу. За обставин: 23.09.2023 під час виконання бойового завдання в районі н.п. Курдюмівка Бахмутського району Донецької області противник здійснив обстріл з міномету по вогневим позиціям « 22» з напрямку н.п. Миколаївка Друга, евакуйований до ЗМЗ ДПСУ м. Дружківка 25.09.23р. Травмування отримано при безпосередній участі у бойових діях та здійсненні ним заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі, стримування збройної агресії російської федерації та яке пов`язане з виконанням обов`язків військової служби із захисту Батьківщини. 
Постановою ВЛК від 14.11.2024 № 7210, наслідки ВТ (23.09.2023) правого колінного суглоба у вигляді посттравматичного деформуючого артрозу правого колінного суглобу І ст пошкодженням медіального меніска (Столлер 1-2), хондромаляції наколінника ІІ ст., з больовим синдромом та незначним порушенням функції. Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини.
Також, цією ж постановою ВЛК від 14.11.2024 № 7210, наведено перелік Захворювань, ТАК, пов`язаних з проходженням військової служби, зокрема - Деформуючий артроз лівого колінного суглоба І ст. з пошкодженням медіального меніска (Столлер 1-2), хондромалиції наколінника ІІ ст. з больовим синдромом та незначним порушенням функцій.
Відтак, постанова ВЛК від 14.11.2024 № 7210 в частині Поранення, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини стосується саме наслідків ВТ (23.09.2023) правого колінного суглоба (у вигляді посттравматичного деформуючого артрозу правого колінного суглобу І ст пошкодженням медіального меніска (Столлер 1-2), хондромаляції наколінника ІІ ст., з больовим синдромом та незначним порушенням функції).
Тобто, оскільки позивач перебував на стаціонарному лікуванні, вирішальним для виплати додаткової винагороди є встановлення ВЛК причинного зв`язку такого поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, що прямо передбачено Постановою КМУ № 168 та має бути підтверджено відповідними медичними документами.
Однак, згідно з медичними документами позивач перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема у спірні періоди: з 23.11.2023 по 01.12.2023 з діагнозом «Застаріле (24.09.2023) пошкодження зв`язок лівого колінного суглобу. Артеріальна гіпертензія», а також з 15.12.2023 року по 17.12.2023 року. Повний діагноз – М24.8 Післянавантажувальна ентезопатія обох колінних суглобів на тлі двобічного гонартнозу 1 ст.
Отже, медичні документи (виписний епікриз, виписка з медичної карти) прямо вказують, що діагнози, з якими позивач перебував на стаціонарному лікуванні у спірні періоди (пошкодження зв`язок лівого колінного суглобу, післянавантажувальна ентезопатія обох колінних суглобів), не є наслідками одержаного 23.09.2023 травмування - вибухова травма, прорив медіального меніску правого суглобу.
Тобто, стаціонарне лікування, яке проходив позивач у спірні періоди не було лікуванням у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, та стосувалось захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби. 
Таким чином, оскільки висновком ВЛК не підтверджено прямий зв`язок захворювань із захистом Батьківщини, а захворювання та стаціонарне лікування не є прямим наслідком травми (вибухова травма, прорив медіального меніску правого суглобу), підстави для виплати позивачу додаткової збільшеної винагороди відповідно до Постанови КМУ № 168 були відсутні.
За таких підстав, наведені у сукупності обставини у взаємозв`язку із визначеним позивачем предмет судового розгляду свідчать про необґрунтованість позовних вимог та як наслідок, відсутності підстав для їх задоволення.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. 
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. 
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає що позов не підлягає задоволенню. 
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29). 
Судові витрати розподілити відповідно до вимог ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 9, 12, 139, 242-246, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд
ВИРІШИВ:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльністю протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.
Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ). 

Суддя П.П. Марин

.