УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/1237/26   Головуючий у 1-й інст. Хоцька Л. М. 
Номер провадження №33/4805/1119/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Турак  О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 року місто Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Турак О.В., розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Ткачука Володимира Васильовича на постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2026 року,
ВСТАНОВИЛА :
Постановою судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2026 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 665 грн. 60 коп.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 12 лютого 2026 о 21 год 21 хв. в с.Гальчин по вул. Заводській, 8, Бердичівського району керував транспортним засобом "Nissan Almera" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП.
Не погоджуючись із такою постановою судді, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , – адвокат Ткачук В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. 
Апеляційну скаргу мотивував тим, що суд першої інстанції не взяв до належної уваги ту обставину, що на момент коли працівники поліції підійшли до транспортного засобу «Nissan Almera», ОСОБА_1 не перебував на місці водія, а був на пасажирському місці автомобіля, який до того ж не перебував у русі. Крім того, рух автомобіля не зафіксовано на відеозаписах. 
Вважав, що долучений відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, з урахуванням того, що відсутні докази того, що відеореєстратор поліцейського автомобіля перебуває на балансі органів Національної поліції. Також, відеозаписи не дозволяють чітко визначити державний номерний знак автомобіля та ідентифікувати обличчя особи безпосередньо під час руху автомобіля. 
Звертав увагу, що протокол про адміністративне правопорушення був складений інспектором Левчуком Б.В., а інші матеріали долучені до протоколу оформлялись іншою посадовою особою – помічником чергового ВП №1 Бердичівського РВП Локов`юком О.М., який не уповноваженою особою на оформлення таких матеріалів, а тому вказаний протокол не може належним та допустим доказом. 
Зазначав, що накладання адміністративного стягнення на його підзахисного у виді позбавлення права керування транспортними засобами є непропорційним і становить надмірний тягар для останнього. При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_1 протягом року не притягувався до відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП і позбавлення права керування позбавить його можливості здійснювати професійну діяльність та забезпечувати родину. 
Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Ткачук В.В. до суду не прибули.
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , – адвокат Ткачук В.В. подав заяву від 30 червня 2026 року про розгляд справи без їхньої участі. 
Відповідно до статті 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність перешкод для апеляційного перегляду справи.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до такого висновку.
Відповідно до приписів частини сьомої статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно зі статтею 245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з вимогами статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновок судді місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, за обставин, установлених у постанові судді місцевого суду, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №589962 від 12 лютого 2026 року видно, що ОСОБА_1 12 лютого 2026 року о 21 год 21 хв. в с. Гальчин по вул. Заводській, 8, Бердичівського району керував транспортним засобом "Nissan Almera" д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager та в найближчому закладі охорони здоров`я відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР (а.с.3, 5).
Відповідно до пункту 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин. 
За правилами статті 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Частиною першою статті 130 КУпАП визначено декілька діянь, які утворюють об`єктивну сторону зазначеного правопорушення. Зокрема, адміністративна відповідальність за цією нормою закону передбачена за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Винуватість ОСОБА_1 у порушенні пункту 2.5 Правил дорожнього руху підтверджується наявними у справі доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №589962 від 12 лютого 2026 року (а.с.2); направленням від 12 лютого 2026 року на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 12 лютого 2026 року (а.с.3); розписками від 12 лютого 2026 року, згідно з якими ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП, проінформовано про порядок застосування спеціального технічного засобу та щодо відсторонення водія від керування транспортним засобом (а.с.4-5); копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №6656878 від 12 лютого 2026 року відносно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 122 КУпАП (а.с.6); відеозаписом з відеореєстратора поліцейського автомобіля та з нагрудної камери поліцейського за №857495 (а.с.19).
Як встановлено під час апеляційної перевірки матеріалів справи, суддя суду першої інстанції надав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності та взаємозв`язку і дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Так, з наявного у матеріалах справи відеореєстратора поліцейського автомобіля видно рух транспортного засобу "Nissan Almera" 12 лютого 2026 року вулицями села Гальчин Бердичівського району, та його зупинку о 21 год 21 хв. по вулиці Заводській, 8.
Як видно з відеокамери поліцейського №857495, після зупинки вказаного автомобіля поліцейські підходять до нього з різних боків, як з боку водія, так і пасажирського боку, один з них стукає в скло дверей водія, однак, через деякий час відкривається вікно з боку пасажира, на місці якого сидить ОСОБА_1 , котрий стверджує, що є лише пасажиром цього автомобіля. Разом з цим, така версія подій оцінюється працівниками поліції критично, як така, що спростовується реальним рухом/зупинкою цього автомобіля та відеофіксацією цих подій відеокамерами службового автомобіля та подальшого спілкування поліцейських з ОСОБА_1 .
З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з оцінкою судом першої інстанції цього доказу - інформації з відеореєстратора поліцейського автомобіля, на підтвердження руху автомобіля "Nissan Almera", д.н.з. НОМЕР_1 , 12 лютого 2026 року о 21 год 21 хв. в с. Гальчин по вул. Заводській, Бердичівського району, під керуванням ОСОБА_1 . Жодних переконливих доказів на спростування вказаного апеляційному суду не надано. 
Крім того, під час відеофіксації цих подій, ОСОБА_1 на початку розмови з поліцейськими, заперечувавши керування ним транспортним засобом, в подальшому фактично визнав своє керування цим автомобілем, зазначивши «що він рухався лише в межах населеного пункту…». В подальшому, поліцейські пояснили факт зупинки його автомобіля за порушення ПДР (під час зміни руху не був включений відповідний покажчик повороту), що фактично в подальшому було визнано ОСОБА_1 в ході розмови з поліцейськими. 
Вищезазначене переконливо спростовує апеляційні посилання захисника на недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом. Жодних доказів на спростовання цього факту/версії стороною захисту не надано. 
Також, на відеозаписах з бодікамери поліцейського зафіксовано, як поліцейські 12 лютого 2026 року о 21 год 21 хв. в с. Гальчин по вул. Заводській, 8, Бердичівського району, під час спілкування з ОСОБА_1 виявили в нього зовнішні ознаки алкогольного сп`яніння - запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, роз`яснили порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «Драгер», як і в найближчому медичному закладі, як і наслідки відмови від проходження огляду. При цьому, ОСОБА_1 неодноразово категорично відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, зазначивши «…що зараз не готовий…».
В подальшому поліцейські належно роз`яснили останньому його права та обов`язки, склали протокол за частиною 1 статті 130 КУпАП, що підписаний  ОСОБА_1 особисто, як і інші матеріали цієї справи, за відсутності жодних пояснень з боку останнього, відсторонили від керування автомобілем.
Вказані відеозаписи події відповідають вимогам статті 251 КУпАП, згідно з якою доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Матеріали справи свідчать, що поліцейські діяли з дотриманням вимог статті 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Апеляційні посилання захисника на те, що в матеріалах справи відсутня жодна інформація стосовно перебування відеореєстратора поліцейського автомобіля на балансі органів Національної поліції, що свідчить про неналежність цього доказу, є необґрунтованими. Так, вимогами КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» не передбачено обов`язковості зазначення в протоколі чи інших матеріалів справи інвентарного номеру відеореєстратора поліцейського автомобіля. При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що зазначений відеореєстратор поліцейського автомобіля є офіційним службовим пристроєм, перебування його на балансі органів Національної поліції України є обов`язковим і використання його відповідає положенням «Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» №1026 від 18 грудня 2018 року.
При цьому, як процес фіксації вчиненого правопорушення, так і збір доказів з оформлення матеріалів справи проведено уповноваженими посадовими особами з дотримання вимог КУпАП та положень Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції від 07 листопада 2015 року №1395. Факт того, що складання документів у справі відбувалось різними працівниками поліції не є підставою для скасування рішення судді, а доводи захисника в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону.
Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_1 мав беззаперечну змогу скористатись своїм правом та пройти відповідний огляд на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі. Разом з цим, фактично відмовився від огляду, що правильно кваліфіковано поліцейськими та суддею місцевого суду як відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп?яніння, тобто порушення останнім вимог пункту 2.5 ПДР.
З урахуванням наведеного, суддя місцевого суду обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, а саме у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Доводи апеляційної скарги не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність оскаржуваної постанови та не впливають на висновки суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП.
Оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а накладене на ОСОБА_1 безальтернативне стягнення повністю відповідає вимогам статей 23, 33 КУпАП.
Апеляційні доводи про врахування при розгляді справи життєвих та інших обставин особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом, оскільки положення частини 2 статті 33 КУпАП щодо врахування при накладенні стягнення характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, застосовуються у всіх випадках, крім накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. 
При цьому, санкція частини 1 статті 130 КУпАП є безальтернативною та закон в даному випадку не передбачає процесуальної можливості призначити будь-яке інше адміністративне стягнення.
Таким чином, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду стосовно ОСОБА_1 немає.
Керуючись статтею 294 КУпАП, суддя 
ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , - адвоката Ткачука Володимира Васильовича залишити без задоволення. 
Постанову судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 червня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя