Справа № 712/5862/15-к
Провадження № 1-кп/712/6/26
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючий суддя      ОСОБА_1 
секретар      ОСОБА_2 
за участю:
прокурора       ОСОБА_3 
обвинуваченого     ОСОБА_4 
захисника      ОСОБА_5 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження № 42015250000000067 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баландине, Кам`янського району, Черкаської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого
в скоєнні злочинів, відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 371 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Органами досудового слідства  ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом. У разі нагальної необхідності запобігти злочинові чи його припинити уповноважені на те законом органи можуть застосувати тримання особи під вартою як тимчасовий запобіжний захід, обґрунтованість якого протягом сімдесяти двох годин має бути перевірена судом.
Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення (повідомлення про підозру) не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» міліція виконує свої завдання неупереджено, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 20 Закону України «Про міліцію» працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади. Працівник міліції при виконанні покладених на нього обов`язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосередньому і прямому начальникам.
Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 17 КПК України визначено презумпцію невинуватості. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою. 
Відповідно до ч. 1 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.
Відповідно до ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий, зокрема, уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії, звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових ) дій, повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.
Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється
Статтею 131 КПК України передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема п. 8) – затримання особи.
Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням. 
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 176 КПК України найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою. У ч. 2 ст. 176 КПК України передбачено, що тимчасовим запобіжним заходом є також затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку визначеному Кодексом.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.
Досудовим розслідуванням установлено, що наказом начальника управління МВС України в Черкаській області від 05.02.2013 № 33 о/с майор міліції ОСОБА_4 призначений на посаду слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області.
Відповідно до ст.ст. 1, 20 Закону України «Про міліцію», ОСОБА_4 виконує функції офіційного представника державного збройного органу виконавчої влади, який захищає життя, здоров?я, права і свободи громадян, інтереси суспільства та держави від противоправних посягань, тобто є службовою особою правоохоронного органу - представником влади, на якого ч. 2 ст.19 Конституції України, ч. 1 ст. 3, ст. 4, ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про міліцію» покладено обов?язки: діяти тільки на підставі, в межах повноважень і способом, який передбачений Конституцією та законами України, у своїй діяльності керуватися принципами законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, виконувати свої обов?язки неупереджено, у точній відповідності з законом, поважати гідність особи і виявляти до неї гуманне ставлення, захищати права людини, у взаємовідносинах з громадянами виявляти високу культуру і такт.
Також, у відповідності з приміткою 2 до статті 368 КК України службовими особами, які займають відповідальне становище, є особи, зазначені у п. 1 примітки до ст. 364, посади яких згідно зі статтею 2, 25 Закону України «Про державну службу» віднесені до третьої, четвертої, п?ятої та шостої категорій, а також судді, прокурори і слідчі, керівники, заступники керівників органів державної влади та управління, органів місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів та одиниць.
Згідно функціональних обов?язків, з якими старший слідчий слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області майор міліції ОСОБА_4 ознайомлений під підпис, останній мав статус службової особи, який займав відповідальне становище в системі правоохоронних органів і наділений спеціальними повноваженнями в кримінальному провадженні, а також маючи спеціальне звання «майор міліції, є службовою особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Під час досудового розслідування ОСОБА_4 , як слідчий, самостійно приймає процесуальні проведення , рішення, за винятком випадків, коли законом передбачено одержання вмотивованого рішення групі у скла слідчого судді, суду або згоди прокурора, і є відповідальним за законне і своєчасне виконання включено цих рішень.
При виконанні своїх службових обов?язків ОСОБА_4 , як слідчий, згідно вимог ч. 2 ст. 9 КПК України зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень та у відповідності до ч. 1 ст. 40 КПК України уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії, звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру , здійснювати інші повноваження, передбачені КПК України.
Достовірно знаючи наведені вимоги Конституції та законів України, а також службових обов`язків, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду слідчого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, будучи службовою особою та представником влади, вчинив умисні дії, що дають підстави для повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів проти правосуддя та службових злочинів, які він вчинив за наступних обставин. 
Починаючи з 22.11.2013, у місті Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові мирні збори громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України та зміни чинної влади. Аналогічні заходи проводились і у місті Черкаси на Соборній площі та інших місцях. 
У січні 2014 року у місті Черкаси невстановленими слідством службовими особами із числа керівництва МВС України була надана незаконна вказівка начальнику УМВС України в Черкаській області ОСОБА_6 використовуючи підпорядкованих працівників міліції громадської безпеки, зокрема спецпідрозділу РМОП «Беркут» та інших, затримувати громадян, які можуть мати відношення до участі у масових мирних акціях протесту у місті Черкаси, примусово доставляти їх до підпорядкованих районних відділів УМВС України у Черкаській області. 
На виконання незаконної вказівки, 23.01.2014 слідчим відділом Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №12014250040000308 за фактом організації невідомими особами масових заворушень, блокування та захоплення 23.01.2014 невстановленими особами приміщення Черкаської обласної державної адміністрації, що розташоване в м. Черкаси по бульвару Шевченка, 185 за ознаками злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України.
Постановою першого заступника начальника Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області - начальника слідчого відділення підполковника міліції ОСОБА_7 від 23.01.2014 проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчій групі у складі слідчих слідчого відділення Соснівського РВ УМВС, до складу якої, у тому числі, включено ОСОБА_4 
У січні 2014 року у місті Черкаси, невстановленими слідством особами доведено до відома слідчих, які приймали участь у розслідуванні даного кримінального провадження, явно незаконну вказівку про необхідність затримання завідомо невинних учасників мирної громадської акції «Євромайдан». 
Окремі працівники правоохоронних органів, зокрема слідчий слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області майор міліції ОСОБА_4 погодились вчинити такі незаконні дії
При цьому вказані службові особи розраховували одержати для себе неправомірну вигоду у вигляді подальшого сприяння невстановленими слідством особами з числа керівництва правоохоронних органів у кар?єрному рості, яке могло відбутися після успішного виконання злочинного завдання на грунті сформованого вищим керівництвом враження про них, як про виконавських працівників та прихильників існуючої на той час влади.
Так, в ніч з 23 на 24 січня 2014 року невстановлені співробітники з числа міліції громадської безпеки УМВС України в Черкаській області неподалік будівлі Будинку Рад, що у місті Черкаси, по бульвару Шевченка, 185, в якому розташоване приміщення Черкаської обласної державної адміністрації, затримали ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та примусово доставили до приміщення Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області.
Слідчий слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської діяльності слідчого відділу Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області майор міліції ОСОБА_4 , здійснюючи досудове розслідування кримінального провадження N? 12014250040000308, реалізуючи злочинний намір, 24.01.2014 о 06.00 год., перебуваючи у службовому кабінеті Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області, розташованому по вул. Пастерівській, 104, зловживаючи владою та своїм службовим становищем, діючи умисно, з кар?єристських спонукань, з метою одержання неправомірної вигоди для самого себе у вигляді просування по службі, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, достовірно знаючи, що у матеріалах кримінального провадження відсутні підстави, передбачені ст. 208 КПК України для затримання ОСОБА_8 , зокрема останній затриманий не під час вчинення злочину, чи безпосередньо після його вчинення, а також за відсутності очевидців, потерпілих та сукупності очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події, які б вказували, що саме ОСОБА_8 щойно вчинив злочин, незважаючи на відсутність доказів вини ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, всупереч вимогам ч. 3 ст. 132, ч. 1 ст. 208 КПК України склав протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину.
Діючи умисно, зловживаючи службовим становищем, виконуючи явно незаконну вказівку керівництва, ОСОБА_4 вчинив службове підроблення, а саме - особисто склав і вніс до протоколу затримання завідомо неправдиві відомості про те, що ОСОБА_8 затриманий безпосередньо під час вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, хоча будь-яких фактичних даних про причетність останнього до організації масових заворушень, блокування та захоплення приміщення Черкаської обласної державної адміністрації, а також активної участі у масових заворушеннях, у матеріалах кримінального провадження на момент затримання не було і в ході подальшого досудового розслідування не встановлено.
При цьому в матеріалах кримінального провадження на час затримання ОСОБА_8 були лише дані журналу обліку доставлених, відвідувачів та запрошених Соснівського РВ УМВС та не було передбаченого додатком № 7 Статуту патрульно-постової служби міліції України, затвердженого Наказом МВС від 28.07.1994 № 404, рапорту про затримання ОСОБА_8 .
Крім того, сам затриманий ОСОБА_8 категорично заперечував взагалі будь-яку причетність до участі в акціях протесту та пояснив, що разом зі своїми товаришами перебував на місці указаних подій вже після їх закінчення.
Підписавши завідомо неправдивий документ – протокол про затримання осіб, підозрюваних у вчиненні злочину, ОСОБА_4 надав йому статусу офіційного документа, який засвідчив факт, що має юридичне значення і змінив правовідносини, оскільки з моменту затримання громадянин ОСОБА_8 набув статусу підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, і став учасником кримінального провадження.
Складений завідомо неправдивий офіційний документ – протокол про затримання ОСОБА_8 , ОСОБА_4 передав для виконання черговому Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області, унаслідок чого затримана особа була поміщена та незаконно утримувалася в ізоляторі тимчасового тримання Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області аж до обрання йому 25.01.2014 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
За наслідками розслідування кримінального провадження № 12014250040000308 від 23.01.2014 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, прокурором прокуратури міста Черкаси прийнято рішення від 19.05.2014 про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України.
Таким чином, органом досудового розслідування достовірно встановлено непричетність вказаних осіб до інкримінованих злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України.
Описаними вище протиправними діями співробітника правоохоронного органу ОСОБА_4 завдано істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_8 , що передбачені та гарантовані ст.ст. 3, 19, 29, 59, 63 Конституції України; знайшли широке висвітлення у вітчизняних та іноземних засобах масової інформації, в мережі Інтернет, набули широкого резонансу, викликали глибоке обурення громадян України та міжнародної спільноти, що призвело до підриву авторитету та престижу усієї системи правоохоронних органів України загалом та органів прокуратури зокрема як в Україні, так і за її межами.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані як злочини, передбачені, ч. 1 ст. 364 КК України - зловживання службовою особою владою , тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе, чи інших фізичних осіб, використані службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам; ч.1 ст. 366 КК України - службове підроблення, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей; ч.3 ст. 371 КК України – завідомо незаконне затримання, вчинене в особистих інтересах. 
Обвинувчений ОСОБА_4 винним себе у скоєнні кримінальних правопорушень , відповідальність за які передбачена ч.1 ст. 364, ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 371 КК України не визнав, і суду пояснив, що 23.01.2014 слідчим відділом Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області було розпочате розслідування по кримінальному провадженню № 12014250040000308 за фактом масових заворушень із захоплення адміністративної будівлі Черкаської обласної державної адміністрації (далі ЧОДА), розкраданням та знищенням державного майна шляхом підпалу, нанесення тілесних ушкоджень працівникам правоохоронних органів, які забезпечували охорону адміністративної будівлі та громадського порядку. Підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) були повідомлення, що надійшли до чергової частини Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області по лінії «102» та які в подальшому зареєстровані в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення вказаного відділу міліції. Постановою першого заступника начальника Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області від 23.01.2014 проведення досудового розслідування доручено слідчій групі у складі слідчих слідчого відділення Соснівського РВ УМВС, до складу якої, у тому числі він був включений.
Здійснюючи свої повноваження з дотриманням законодавства, він не отримував ніяких незаконних вказівок, розпоряджень чи наказів і не переслідував мети одержання якоїсь вигоди, зокрема кар`єрного зростання. 
Він перебував цілий день на своєму робочому місці та йому було відомо, про подіїї які відбувалися біля ОДА. Йому було відомо, що невідомі особи били працівників міліції, кидали коктейль «Молотова», каміння та громили будівлю. Їх повідомили, що ППС було затримано більш активних учасників акції, які були доставлені до райвідділку. Їм пояснили, що були затримані особи, які били працівників міліції та знаходилися безпосередньо на місці злочину. Ним було підписано протокол затримання ОСОБА_8 . Підставою було те, що його затримано безпосередньо на місці вчинення злочину, на одязі були сліди від сажі та запах диму, пояснення ОСОБА_8 про непричетність він оцінив критично, тому він склав протокол затримання оскільки ним було встановлено, що ОСОБА_8 перебував 24.01.2014, близько 00 год. 00 хвилин біля приміщення Черкаської ОДА, тобто безпосередньо в місці вчинення злочину. 
Далі йому відомо, що прокурор звернувся з клопотанням до Соснівського районного суду м. Черкаси про обрання підозрюваному ОСОБА_8 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання після судового розгляду було задоволено слідчим суддею і обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У подальшому апеляційним судом Черкаської області обраний запобіжний захід ОСОБА_8 змінено на домашній арешт, тобто суд апеляційної інстанції погодився з зазначеними в клопотанні підставами про необхідність обрання запобіжного заходу, але більш м`якого, ніж тримання під вартою.
З урахуванням викладеного вважає, що злочинів не вчиняв, тому повинен бути виправданий.
На думку державного обвинувачення вина обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371 КК України підтверджується показами свідків, матеріалами кримінального провадження.
Так, свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що в той день, він в компанії друзів відпочивали в розважальному закладі. Згодом вирішили піти до іншого бару, ідучи по вулиці побачили, що відбувались масові заворушення, під час яких мітингувальники кидали каміння та палки, в яких він не брав участі. Після цього вони пішли далі і біля площі їх затримали працівники міліції та доставили в райвідділ міліції. Йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а потім – змінено на домашній арешт;
- свідок ОСОБА_10 , пояснив, що в 2014 році працював інспектором в патрульній службі. В той день, коли відбувалися події, вони виїхали на Соборну площу біля Черкаської ОДА, для забезпечення порядку під час мітингу. Через деякий час мітингувальники почали рухатися до Черкаської ОДА на центральний вхід, інші вибігли з вул. Байди Вишневецького з камінцями, били вікна, чинили супротив поліції. Оскільки він був водієм, то від`їхав у безпечне місце, щоб не пошкодили автомобіль . Одягнені вони у формений одяг та бронежилети. Він нікого не затримував. Мітингувальників, які вривалися до приміщення Черкаської ОДА він не бачив, так як знаходився в іншому місці.
- свідок ОСОБА_11 , пояснив, що в січні 2014 року він працював в патрульній службі. Під час мітингу був присутній біля приміщення Черкаської ОДА. Інструктаж їм проводився, хто його проводив, він не пам`ятає. Їх розташували біля центрального входу до ОДА, спецзасоби у них були відсутні, так як залишилися в автомобілі. Мітингувальники «прорвали цепочку», яка була утворена, і прорвалися в середину ОДА. Особисто він нікого не затримував. Чи писав він рапорт, чи ні, не пам`ятає.
Із показань свідків колишніх працівників міліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , встановлено, що вони отримали завдання не допустити порушень громадського порядку та захоплення адміністративної будівлі ЧОДА, тому охороняли її, але мітинг переріс в правопорушення, під час якого мітингувальники штурмували будівлю, кидали в неї та міліціонерів каміння, металеві прути, запальні суміші. Особисто вони нападників не затримували, 
Потерпілий ОСОБА_8 в судові засідання не з`явився, прокурором було зазначено, що встановити місцезнаходження останнього не представилось можливим.
Також стороною обвинувачення суду на підтвердження винуватості обвинуваченого були надані наступні докази, які були дослідженні та оголошені, а саме:
- протокол огляду з додатками від 03.03.2014, згідно якого були оглянуті матеріали кримінальних проваджень № 12014250040000308 від 23.01.2014 та № 12014250040000380 від 26.01.2015 (т. 1 а. п. 92);
-постанова від 23.01.2014 про створення слідчої групи по кримінальному провадженню № 12014250040000308 від 23.01.2014, згідно якої до слідчої групи із співробітників СВ Соснівського РВ м. Черкаси у кримінальному провадженню № 12014250040000308 від 23.01.2014 входить ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 96);
- наказ Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області від 23.01.2014 про створення в Соснівському РВ УМВС в Черкаській області постійно діючої слідчо – оперативної групи для розслідування кримінальних справ про резонансі злочини, згідно якого до складу входить ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 106);
-постанова від 23.01.2014 про створення слідчої групи по кримінальному провадженню № 12014250040000309 від 23.01.2014, згідно якої до слідчої групи із співробітників СВ Соснівського РВ м. Черкаси у кримінальному провадженню № 12014250040000309 від 23.01.2014 входить ОСОБА_4 (т. 1 а.п. 96);
- протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 24.01.2014, з пам`яткою, який був складений слідчим СВ Соснівського РВ м. Черкаси УМВС України в Черкаській області, майором ОСОБА_4 про затримання ОСОБА_8 на підставі ст.208КПК України підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України (т. 3 а. п. 1-3);
- копії повідомлення про підозру від 24.01.2014 відповідно до якого старший слідчий СВ Соснівського РВ УМВС України в м. Черкаси ОСОБА_16 повідомила про підозру ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 341, ч. 1 ст. 294 КК України (т.3 а.п.13 -14);
- протоколи огляду місця події від 24.01.2014, згідно яких об`єктом огляду є будівля ЧОДА зовнішні та внутрішні пошкодження (т.3 а. п. 23-85);
- клопотання заступника прокурора ОСОБА_17 від 17.02.2014 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 (т. 3 а.п. 86-88);
- копію ухвали апеляційного суду Черкаської області від 14.04.2014 року відповідно до якої змінена ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.02.2014 року відносно ОСОБА_8 . Змінені підстави звільнення від кримінальної відповідальності та підстави закриття кримінального провадження і зазначено: ОСОБА_8 вважати звільненим від кримінальної відповідальності за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ст. 341 КК України, на підставі ст. 1 ЗУ «про недопущення переслідування та покарання осіб з приводу осіб з приводу подій, які мали місце під час проведення мирних зібрань, та визнання такими, що втратили чинність, деяких законів України» від 21 лютого 2014 року №743-VІІ. Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 294, ст. 341 КК України закрито на підставі ст. 1 цього Закону без проведення досудового розслідування у повному обсязі (том 3 а.п.89-90);
- постанова прокурора ОСОБА_18 від 19.05.2014 про закриття кримінального провадження № 120140250040000308 від 23.01.2014 відносно ОСОБА_8 у зв`язку з відсутністю складу кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 294, ст. 341 КК України (т. 3 а.п. 91);
- копії рапортів інспекторів міліції від 24.01.2014 щодо подій, що мали місце біля приміщення Черкаської обласної державної адміністрації (т 3 а.п.102-137);
- протоколи тимчасового доступу до речей і документів від 18.08.2014 з додатками (т.3 а.п.184-187, а.п. 190-198);
- копію судової справи №712/817/14-к про застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , з якої вбачається, що ухвалою судді Слідчого Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.01.2014 застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляду тримання під вартою, ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 03.02.2014 року скасовано ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою та обрано міру запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на 60 днів (том 3 а.п. 210-259);
- лист УМВС України в Черкаській області від 06.03.2014 № 10/1-1054 з додатками (т. 3 а.п. 262-274);
- лист Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області від 03.03.2014 №1965 з додатками (т.3 а.п.376-294);
- лист БПС УМВС України в Черкаській області від 25.12.2014 № 29/922 з додатками (т.3 а п 296-298);
- витяг з висновку «Про результати службового розслідування за фактами перевищення службових повноважень, зловживання службовим становищем окремими керівниками ГУ МВС, УМВС та ДТМ» від 24.04.2014 (т. 3 а.п. 301-314);
- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 08.04.2014 (т. 3 а.п. 320-322);
- протокол огляду документів від 09.04.2014 з додатками (т. 3 а.п. 323-326);
- рапорти працівників БПС УМВС України в Черкаській області (т.4 а.п. 125-161);
- послужний список ОСОБА_4 (т. 4 а.п. 8-12);
- наказ № 33 о/с від 05.02.2013 (т.4 а.п. 13);
- посадова інструкція слідчого слідчого відділу Соснівського РВ УМВС в м. Черкаси (т.4 а.п. 15).
Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об`єктивного і всебічного їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3ст. 371 КК України, не знайшла свого підтвердження здобутими та дослідженими у ході розгляду справи доказами, а тому є недоведеною.
Так, відповідно до вимог ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку та обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.
Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За змістом ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених п. п. 1.2 ч. 1ст. 284 цього Кодексу.
Згідно ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим кодексом. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
Згідно ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, та сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Стаття 84 КПК України передбачає, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вказано на недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Аналізуючи законність дій ОСОБА_4 під час виконання процесуальних обов`язків слідчого при складанні протоколу затримання і внесення до нього відомостей, про те, що ОСОБА_8 був затриманий безпосередньо під час вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 294, ч. 2 ст. 341 КК України, суд приходить до наступного.
З суб`єктивної сторони службове підроблення, передбачене ч. 1 ст. 366 КК України, характеризується тільки прямим умислом, оскільки службова особа завідомо усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, які вносяться нею до офіційних документів. Внесення до таких документів відомостей, неправдивий характер яких службова особа не усвідомлює, виключає склад підроблення і за наявності умов, зазначених в ст. 367 КК України, може потягти за собою відповідальність за службову недбалість.
КПК України в редакції від 22.01.2014 передбачав наступне:
- кожен має право затримати без ухвали слідчого судді, суду будь-яку особу, крім осіб, зазначених у статті 482 цього Кодексу:
1) при вчиненні або замаху на вчинення кримінального правопорушення;
2) безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення чи під час безперервного переслідування особи, яка підозрюється у його вчиненні (ч.2 ст. 207);
- уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (ч.1 ст. 208). 
Відповідно до ст. 371 КК України кримінальне правопорушення є злочином з формальним складом і може бути вчинене лише з прямим умислом.
Згідно з ч. 2 ст. 24 вказаного Кодексу прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання.
Інтелектуальна ознака умислу в злочинах з формальним складом включає лише усвідомлення суспільно небезпечного характеру свого діяння, а вольова ознака умислу обмежується бажанням вчинення конкретної дії чи бездіяльності, яка виявляється не тільки в усвідомленні об`єктивно існуючої суспільної небезпечності діяння, але й у бажанні це діяння вчинити.
Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а й певне розуміння його суспільної небезпеки. Під бажанням розуміють прагнення досягти конкретного результату, що передбачає свідому і цілеспрямовану діяльність особи. Бажання - це воля, спрямована на досягнення чітко визначеної мети, в даному випадку притягнути до кримінальної відповідальності завідомо невинних осіб.
Важливе значення для визначення суб`єктивної сторони має вказівка закону на «завідомість» притягнення до кримінальної відповідальності невинної особи. Саме вона свідчить про умисний (цілеспрямований) характер діяння та дає змогу відрізнити цей злочин від інших службових зловживань, дисциплінарних проступків чи помилок, допущених при досудовому розслідуванні.
Завідомо невинною повинна вважатись особа у випадку: а) якщо події злочину взагалі не було; б) якщо в діянні відсутні ознаки злочину; в) якщо потерпілому інкримінується більш тяжкий, ніж фактично вчинений злочин. Факт невинності особи, наявності обставин, які виключають провадження у справі, точно, тобто достеменно повинен бути відомий особі, котра вчиняє такий злочин. Якщо особа не усвідомлює, що притягає до кримінальної відповідальності невинного (наприклад, внаслідок невірної оцінки зібраних доказів, службової недбалості, недостатньої кваліфікації тощо), то для неї можлива дисциплінарна або навіть кримінальна відповідальність, але за іншою статтею кримінального закону, наприклад за ст. 367 КК України. Добросовісна помилка прокурора (слідчого), коли він переконаний стосовно доведеності фактів і висновків, викладених у письмовому повідомленні про підозру, взагалі виключає кримінальну відповідальність.
Як зазначено вище, суд не вважає доведеним відсутність у ОСОБА_4 підстав при складанні протоколу для затримання ОСОБА_8 , який був затриманий на місці скоєння злочину. Сукупність отриманих даних давала йому підстави сумніватись в правдивості показань наданих ОСОБА_8 після затримання, про непричетність до злочинів.
Законність затримання ОСОБА_8 , обґрунтованість підозри і необхідність застосування до нього запобіжного заходу неодноразово перевірялась судами першої інстанції, в результаті чого до нього було застосовано запобіжний захід судовими рішеннями - ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.01.2014 застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляду тримання під вартою та ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03.02.2014 обрано останньому домашній арешт строком на 60 днів. В ухвалах суду зазначено, що причетність ОСОБА_8 до вчинення суспільно-небезпечних дій підтверджена дослідженими в судовому засіданні та первіреними матеріалами справи. 
Органами досудового слідства не доведено те, що на час складання протоколу затримання, обвинувачений ОСОБА_4 , як слідчий, завідомо знав про його невинуватість.
ОСОБА_4 в судовому засіданні неодноразово наголошував на тому, що бачив особисто в прямому ефірі події, що відбувалися біля ЧОДА 23.01.2014, тож підстав не довіряти працівникам ППС у нього не було, крім того в поясненнях ОСОБА_8 , мали місце істотні розбіжності та протиріччя, в зв`язку з чим вони були оцінені слідчим критично та було прийнято відповідне рішення.
Допитані в судовому засіданні свідки, колишні працівники міліції, які 23.01.2014 безпосередньо знаходилися біля ЧОДА для недопущення порушень громадського порядку та захоплення адміністративної будівлі ЧОДА вказували, що була загроза життю працівників міліції, оскільки мітингувальники поводили себе агресивно, використовували коктейль «Молотова», каміння, били вікна в будівлі ЧОДА, деякі працівники були поранені.
У відповідності з вимогами ч.4 ст. 17 КПК України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи, а під час судового розгляду суду не надано доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_4 у вчиненні передбачених ч.1 ст. 366, ч.3 ст. 371 КК України злочинів.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність тих обставин, що обвинуваченому достоменно було відомо про невинуватість потерпілого і він діяв з прямим умислом на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей з метою незаконного затримання в особистих інтересах, тобто про недоведеність пред`явленого обвинувачення у вчиненні цих злочинів.
В даному випадку мова може йти тільки про невірну оцінку ситуації ОСОБА_4 , але не про кримінальну відповідальність за ст. 371 ч.3 та ст. 366 ч.1 КК України, тому суд вважає за необхідне виправдати його за недоведеністю вчинення ним цих кримінальних правопорушень.
Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як зазначено вище, дії ОСОБА_4 також кваліфіковані як злочин, передбачений ч.1 ст. 364 КК України - зловживання службовою особою владою, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для себе, чи інших фізичних осіб, використані службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян та державним інтересам.
При цьому згідно з приміткою 3 до вказаної статті істотною вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Таким чином, на час судового провадження передбачений ст. 364 КК України злочин належить до злочинів із матеріальним складом і вважається закінченим з моменту заподіяння істотної шкоди, яка виражається у завданні матеріальних збитків у певних розмірах.
Виходячи з формулювання обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_4 своїми діями заподіяв істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам останніх, що передбачені та гарантовані ст.ст. 3, 19, 29, 59, 63 Конституції України. Крім того, вказані події знайшли широке висвітлення у вітчизняних та іноземних засобах масової інформації, в мережі Інтернет, набули широкого резонансу, викликали глибоке обурення громадян України та міжнародної спільноти, що призвело до підриву авторитету та престижу усієї системи судових і правоохоронних органів України загалом, тобто матеріальна шкода не завдана.
В цьому випадку суд повинен враховувати положення ч.1 ст. 5 КК України про зворотну дію у часі закону про кримінальну відповідальність, який скасовує злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність.
Оскільки істотної шкоди у вигляді настання матеріальних збитків, які в сто і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян, від дій (бездіяльності) ОСОБА_4 не наступило, то в його діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України.
Натомість, суду не надано доказів про те, що ОСОБА_4 та інші працівники міліції та прокуратури отримували незаконні вказівки від керівництва про притягнення завідомо невинних до кримінальної відповідальності та інше переслідування учасників мирної акції протесту або учасників масових заворушень. Також встановлено, що будь-яких просувань по службі, заохочень, відзнак ОСОБА_4 в подальшому не отримував.
Стаття 8 Коституції України декларує, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є обов"язковою до застосування на території України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Цивільний позов та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази відсутні.
Відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, дія якого закінчилась.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 невинуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Визнати ОСОБА_4 невинуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371 КК України за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень.
Виправдати ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 371 КК України.
На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Головуючий        ОСОБА_1