КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2026 року м. Київ справа №320/52646/25
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши за правилами загального позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕЙЛЕНД» до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕЙЛЕНД» з позовною заявою до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (далі - Сільрада), в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 28.03.2025 № 20 в частині затвердження містобудівної документації місцевого рівня «Внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області з розробленням плану зонування та детальними планами територій». 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки не відповідає критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, чим порушує права та законні інтереси позивача. Представник позивача також зазначив, що при підготовці та прийнятті рішення допущені істотні порушення закону та регламенту Сільради, що призвело до ухвалення протиправного рішення. Окрім того, спірне рішення прийнято без проведення містобудівного моніторингу, без затвердження звіту про нього та без його розгляду виконавчим комітетом. Більше того представник позивача наголосив, що належні позивачу на праві приватної власності земельні ділянки оскаржуваною містобудівною документацією віднесені до функціональних зон без врахування та всупереч їх цільовому призначенню та відомостям з Державного земельного кадастру, чим порушено право позивача на володіння, користування та розпорядження належними йому земельними ділянками. 
Представником відповідача подано до суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що спірне рішення прийняте відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним містобудівним законодавством та регламентом роботи Сільради. Також представник відповідача наголосив, що рішення прийнято відповідно до процедури прийняття таких рішень, після проведення громадських слухань, в яких представник позивача приймав участь та не подавав зауважень і пропозицій. Окрім того зазначив, що зміна функціонального призначення територій не тягне за собою для власників земель обмежень у користуванні, припинення права власності на землю чи зміну цільового призначення земель. При цьому позивачем не подано жодного доказу, яким підтверджено порушення його права користування чи розпорядження належними йому земельними ділянками. 
Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, розглянувши подані сторонами (їх представниками) документи та матеріали, з`ясувавши в ході судових засідань фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Рішенням VIII скликання 8 сесії Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 28 12.07.2021 № 23 «Про надання дозволу на внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області», з метою виконання завдань Програми розроблення (оновлення) містобудівної документації територій Феодосіївської сільської територіальної громади на 2021-2022 роки, затвердженої рішенням № 01 від 29.06.2021 7 сесії VIII скликання, керуючись Конституцією України, законами України, нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність органів місцевого самоврядування в Україні, нормативно-правовими актами Феодосіївської сільської ради, Феодосіївська сільська рада вирішила надати дозвіл на внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області з розробленням плану зонування та детальними планами територій.
Про проведення громадських обговорень та громадських слухань щодо містобудівної документації місцевого рівня 07.07.2023 на офіційній сторінці Сільради було опубліковано інформаційне повідомлення про початок проведення громадських обговорень щодо врахування громадських інтересів у проєкті містобудівної документації місцевого рівня «Внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області з розробленням плану зонування та детальними планами територій». Інформаційне повідомлення містило усю супутню інформацію документацію: рішення про розроблення проєкту містобудівної документації на місцевому рівні; завдання на розроблення проєкту містобудівної документації на місцевому рівні; відомості про замовника та розробника проєкту містобудівної документації на місцевому рівні та підстави його розроблення; інформацію про дату, час і місце проведення громадських слухань та умови участі в них; інформацію про час і місце, де у вільному доступі можна ознайомитися з матеріалами проєкту.
Громадські слухання містобудівної документації місцевого рівня «Внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області з розробленням плану зонування та детальними планами територій» відбулися 20.07.2023.
Згідно з протоколом № 20/07 від 20.07.2023, складеним за результатами вказаних громадських слухань, зауваження та пропозиції громадського обговорення, вирішено із розглядом прийнятих зауважень і пропозицій громадськості та відповіді розробника, проект містобудівної документації місцевого рівня «Внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області з розробленням плану зонування та детальними планами територій» передати на розгляд архітектурно-містобудівної ради.
Відповідно до витягу № 01/24-01 з протоколу № 01/24 засідання архітектурно-містобудівної ради при департаменті містобудування та архітектури Київської облдержадміністрації від 24.02.2024 за результатами розгляду та обговорення генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області (внесення змін) більшістю голосів членів архітектурно-містобудівної ради до протоколу були включені пропозиції і рекомендації.
Згідно з протоколом Постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та захисту довкілля Сільради № 01-25 від 18.03.2025 було розглянуто депутатський запит щодо пропозиції погодити затвердження генерального плану с. Гвоздів та вирішено прийняти проєкт рішення до винесення на чергову 38 сесію VIII скликання Сільради.
Зі змісту витягу з протоколу № 1-25-с спільного засідання постійний депутатських комісії Феодосіївської сільської ради від 25.03.2025 на засідання розглядалося питання затвердження містобудівної документації місцевого рівня «Внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області з розробленням плану зонування та детальними планами територій». За результатами розгляду вирішили – рекомендувати на затвердження сесії сільської ради проект рішення «Про затвердження містобудівної документації місцевого рівня «Внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області з розробленням плану зонування та детальними планами територій»».
Розпорядженням Сільради від 18.03.2025 № 59-О «Про скликання чергової тридцять восьмої сесії Феодосіївської сільської ради VIII скликання» доручено скликати відповідну сесію 28.03.2025. 
Відповідно до змісту протоколу 38 чергової сесії VIII скликання Сільради від 28.03.2025 № 38 на сесії, окрім іншого, розглядалось питання 22 «Про затвердження містобудівної документації місцевого рівня «Внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області з розробленням плану зонування та детальними планами територій»; пропозицій та зауважень щодо проекту рішення від депутатів не надійшло; вирішили прийняти рішення «Про затвердження містобудівної документації місцевого рівня «Внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області з розробленням плану зонування та детальними планами територій».
Проекти рішень Сільради «Про затвердження містобудівної документації місцевого рівня «Внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області з розробленням плану зонування та детальними планами територій» (їх тексти) опубліковувалися на сторінці Феодосіївської громади.
Рішенням VIII скликання 38 сесії Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області від 28 березня 2025 року № 20 «Про затвердження містобудівної документації місцевого рівня «Внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області з розробленням плану зонування та детальними планами територій», розглянувши текстові та графічні матеріали містобудівної документації, яка розроблена ТОВ «КИЇВСЬКИЙ ІНСТИТУТ «МІСЬКЦИВІЛЬПРОЕКТ»», з метою забезпечення планомірного, економічного, обґрунтованого і комплексного розвитку населеного пункту, підвищення його рівня благоустрою та створення сприятливих умов життєдіяльності населення, враховуючі рекомендації постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та захисту довкілля, протокол громадських слухань містобудівної документації місцевого рівня № 20/07 від 20.07.2023 та витяг № 01/24-01 з протоколу № 01/24 засідання архітектурно-містобудівної ради при департаменті містобудування та архітектури Київської облдержадміністрації від 15.02.2024, відповідно до Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про основи містобудування», «Про стратегічну екологічну оцінку», «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо планування використання земель», Постанов Кабінету Міністрів України від 25.04.2011 № 555 «Про затвердження Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні», сільська рада вирішила затвердити містобудівну документацію місцевого рівня «Внесення змін до генерального плану села Гвоздів Обухівського району Київської області з розробленням плану зонування та детальними планами територій».
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про його скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд виходить з такого. 
Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Виходячи з наведених норм основного закону у зв`язку з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративний суд, здійснюючи судовий розгляд справи, перевіряє оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність вищенаведеним закріпленим процесуальним законом критеріям.
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі – Закон № 3038-VI).
Відповідно до частини першої, третьої статті 16 Закону № 3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.
Містобудівна документація на місцевому рівні розробляється з урахуванням відомостей Державного земельного кадастру на актуалізованій картографічній основі у цифровій формі в державній системі координат у формі електронних документів, що містять базові і тематичні геопросторові дані.
Внесення змін до містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється у порядку, визначеному законодавством для її розроблення та затвердження.
Згідно з положеннями статті 17 Закону № 3038-VI генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту (частина перша).
Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада (частина шоста).
Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися за результатами містобудівного моніторингу не частіше одного разу на рік (частина тринадцята).
Такі зміни розробляються, узгоджуються та затверджуються в порядку, визначеному цим Законом для розроблення, узгодження та затвердження генерального плану населеного пункту та Законом України «Про землеустрій», а якщо територія територіальної громади не обмежується територією одного населеного пункту, - у порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про землеустрій» для розроблення, узгодження та затвердження комплексного плану.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 21 Закону № 3038-VI громадському обговоренню підлягають розроблені в установленому законодавством порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні.
Оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні, проектів містобудівної документації на місцевому рівні є підставою для подання пропозицій громадськості замовнику містобудівної документації.
Таким чином, генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації, що розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів, прийняття якого включає: ухвалення відповідною сільською, селищною, міською радою рішення про розроблення генерального плану або внесення змін до нього; розроблення генерального плану або внесення змін до нього відповідно до вимог державних будівельних норм; розгляд та врахування пропозицій громадськості, проведення громадських обговорень; розгляд і затвердження генерального плану або змін до нього відповідною сільською, селищною, міською радою на черговій сесії.
У свою чергу, відповідно до статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Відповідно до Конституції України систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Закон України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі – Закон № 280/97-ВР).
Згідно з частиною першою статті 10 Закону№ 280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Затвердження в установленому порядку місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови відповідних населених пунктів, іншої містобудівної документації, виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради належить до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад.
Сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради (частина перша статті 46 .Закону№ 280/97-ВР).
Постійні комісії ради є органами ради, що обираються з числа її депутатів, для вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до її відання, здійснення контролю за виконанням рішень ради, її виконавчого комітету (частина перша статті 47 Закону№ 280/97-ВР).
За результатами вивчення і розгляду питань постійні комісії готують висновки і рекомендації. Висновки і рекомендації постійної комісії приймаються відкритим поіменним голосуванням більшістю голосів від загального складу комісії і підписуються головою комісії, а в разі його відсутності - заступником голови або секретарем комісії (частина десята статті 47 Закону№ 280/97-ВР).
Відповідно до частини другої статті 59 Закону№ 280/97-ВР рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.
Порядок роботи Сільради, її органів та посадових осіб, засади формування, організації діяльності та припинення діяльності депутатських фракцій визначає Регламент Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області VІII скликання, затверджений рішенням ІІ сесії Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області VІII скликання від 25.12.2020 № 4 (далі - Регламент).
Стаття 35 Регламенту визначає, що питання генерального планування, земельних відносин та земельного кадастру, будівництва та архітектури повинні бути розглянуті виключно в порядку, визначеному законодавством України.
Питання генерального планування не може бути включене в порядок денний під час пленарного засідання Ради.
Проєкт генерального планування забудови громади обов`язково має пройти громадське обговорення, а також мати висновки всіх без виключення комісій Ради.
З матеріалів справи судом встановлено, що проєкт спірного рішення був належним чином у встановленому порядку опублікований, пройшов громадські обговорення, був оцінний архітектурно-містобудівною радою при департаменті містобудування та архітектури Київської облдержадміністрації, постійною депутатською комісією з питань земельних відносин та захисту довкілля Сільради та постійними депутатськими комісіями на спільному засіданні Сільради, за наслідками якого рекомендували на затвердження сесії Сільради проєкт рішення.
Таким чином, виходячи з наявних у справі доказів та доводів представників сторін, судом не встановлено порушень процедури прийняття спірного рішення, що свідчило б про його протиправність та невідповідність критеріям правомірності, закріпленим у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Окрім наведеного суд зазначає, що відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду.
Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним (див. mutatis mutandis пункт 33 рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», пункт 53 рішення ЄСПЛ від 08.04.2010 у справі «Меньшакова проти України»).
Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14.12. 2011 № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права.
Разом з тим, у пункті 1 резолютивної частини Рішення від 01.12.2004 № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» треба розуміти, як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.
Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.
Таким чином, право на захист – це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього. При цьому, порушенням суб`єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати у разі належної поведінки зобов`язаної особи. 
Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Аналіз наведених норм свідчить, що адміністративне судочинство спрямоване на захист порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин; задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин. При зверненні до суду позивачеві необхідно обирати такий спосіб захисту, який би міг відновити його становище та захистити порушене, на його думку право. Застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулась особа, так і від характеру його порушення.
Відтак, для задоволення позову в адміністративній справі суд повинен установити передусім, що у зв`язку з прийнятим рішенням чи вчиненням дій (допущенням бездіяльності) суб`єктом владних повноважень безпосередньо порушуються права, свободи чи охоронювані законом інтереси позивача й що прийняте судом рішення може призвести до ефективного поновлення таких прав, свобод чи інтересів позивача (тобто, повинна бути встановлена існуюча матеріально-правова заінтересованість позивача).
У той же час, відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) оспорюваними бездіяльністю, діями чи рішеннями або невідповідність обраного способу його захисту способам, визначеним чинним законодавством, чи неможливість ефективного поновлення порушеного права, є підставою для відмови в задоволенні позову.
Таким чином, право на оскарження рішень суб`єкта владних повноважень надано тій особі, прав, свобод та інтересів якої вони безпосередньо стосуються. В іншому разі, вимога, звернена до адміністративного суду, є безпідставною, а її задоволення не може призвести до ефективного відновлення прав та інтересів позивача.
Наведені висновки відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній зокрема, у постановах від 14.03.2018 у справі №9901/22/17, від 06.06.2018 у справі №800/489/17, від 06.02.2019 у справі №9901/815/18, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.07.2018 в справі №826/6074/16, від 20.02.2019 в справі № 522/3665/17, від 12.11.2019 в справі № 809/4335/15.
Окрім того, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 20.02.2019 в справі №522/3665/17, суд зазначає, що встановлена відсутність матеріально-правової заінтересованості позивача і відсутність порушеного права чи інтересу є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності оскарженого рішення (дії, бездіяльності). 
Керуючись частинами п`ятою, шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує відповідні висновки верховного суду при розгляді та вирішенні даної справи. 
Виходячи з вищезазначеного суд зазначає, що позивач не навів обставин дійсного (реального) порушення його прав, свобод та законних інтересів внаслідок прийняття спірного рішення; відсутні жодні докази, які б свідчить про порушення внаслідок прийняття спірного рішення права власності позивача на належні йому земельні ділянки чи обмеження у користуванні такими земельними ділянками; відповідно, визнання протиправним та скасування спірного рішення судом не призведе до поновлення таких прав, свобод чи інтересів позивача, оскільки відсутнє їх фактичне порушення на момент розгляду даної справи.
У підсумку, з урахуванням вищезазначеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Враховуючи встановлені обставини справи в сукупності суд вважає, що відповідач довів правомірність прийнятого ним спірного рішення.
У підсумку, з урахування вищезазначеного в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
в и р і ш и в:
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕЙЛЕНД» відмовити повністю. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Василенко Г.Ю.