КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №758/10549/25 Головуючий у суді І інстанції: Гребенюк В.В.
провадження №22-ц/824/8508/2026 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Безсмертного Олександра Олексійовича, який представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» на заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 січня 2026 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» звернулося до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг.
Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем Договору про падання послуги з управління багатоквартирним будником щодо оплати наданих комунальних послуг, у зв`язку з чим, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги на свою користь 21 195,77 грн, яка кладається з суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги 16 703,55 грн, збитків від інфляції - 3406,26 грн, 3% річних - 1085,96 грн.
Також просив стягнути з відповідача понесені витрати, в тому числі сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 29 січня 2026 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» заборгованість за житлово-комунальні послуги у сумі 18 313 грн 86 коп. та судовий збір у розмірі 2914,20 грн 20 коп..
В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з вказаним заочним рішення суду першої інстанції, адвокат Безсмертний О.О., який представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом», подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 січня 2026 року в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким вимогу щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТВО «ЖБК «Управдом» витрат на професійну правничу допомогу задовольнити повністю.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що між позивачем та адвокатським об`єднанням «Лігал Кейс» 01.01.2023 року укладено договір №2 про надання правової допомоги.
Згідно з детальним описом за надані правові послуги адвокатами адвокатського об`єднання «Лігал Кейс» пов`язані із зверненням до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 від 07.07.202 року, складеного відповідно до п. 4.2 договору, сторони узгодили перелік послуг та розмірі оплати за них, а саме - 7000 грн. Відповідно до п. 4.3 договору дана сума має бути сплачена позивачем не пізніше 10 робочих днів після зарахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта як судових витрат (окрім оплати судового збору за розгляд справи) від боржника або органу, що має право на здійснення виконання рішення суду (в тому числі, але не виключно органів державної виконавчої служби, приватних виконавців або іншої особи, що діє в інтересах боржника, щодо якого адвокат представляє інтереси клієнта в суді.
Таким чином, сторонами договору чітко визначено, що оплата за надання правової допомоги у даній справі має бути здійснена вже після ухвалення та виконання рішення по справі, тобто має бути понесена в майбутньому.
Представник позивача зазначав, що враховуючи позицію Верховного Суду викладену у постанові від 27.07.2022 року у справі № 686/28627/18, відсутність платіжного документа на підтвердження понесених витрат не означає, що такі витрати не будуть понесені позивачем у майбутньому, являються понесеними, як такі, які сторона зобов`язана сплатити відповідно до договірного зобов`язання.
З огляду на викладене, представник позивача вважає, що існують достатні підстави для скасування рішення в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки, суд першої інстанції неправильно дослідив обставини справи, та прийняв рішення в оскаржуваній частині невірно трактувавши норми права, а при застосуванні норм права до спірних правовідносин суд не врахував висновки щодо застосування відповдіних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині сторонами рішення не оскаржується, а тому не є предметом апеляційного перегляду.
Відмовляючи у задоволенні вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн, суд першої інстанції посилався на правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та обгрунтовував свої висновки тим, що в матеріалах справи відсутні докази понесення (оплати) наданої правничої допомоги.
Такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 1 ч. 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Відповідно до ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу.
Таким чином, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), а також документи, що свідчать про фактичне надання таких послуг.
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Вказане відповідає правовій позиції викладеній в постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі №671/1957/20.
Встановлено, що звертаючись з позовною заявою представник позивача окрім іншого просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн.
До позовної заяви додано копію договору № 2 про надання правової допомоги від 01.01.2023 року укладений між ТОВ «ЖБК «Управдом» та адвокатським об`єднанням «Лігал Кейс» (а.с. 25-26), акту надання послуг № 295 від 11 липня 2025 року (а.с. 27), детальний опис за надані правові послуги від 07.07.2025 року (а.с. 28).
Відповідно до п. 4.2 договору розмір послуги з надання професійної правничої/правової допомоги, в кожній конкретній справі, щодо якої адвокат надає послуги клієнту оформлюється двостороннім підписанням відповідної додаткової угоди/детального опису виконання доручень клієнта.
Відповідно до п. 4.3 договору клієнт здійснює оплату за послуги адвоката за результатом розгляду справи в кожнійсудовій інстанції, у наступному порядку: після зарахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта як судових витрат (окрім оплати судового збору за розгляд справи) від боржника або органу, що має право на здійснення виконання рішення суду (в тому числі, але не виключно органів державної виконавчої служби, приватних виконавців) або іншої особи, що діє в інтересах боржника, щодо якого адвокат представляє інтереси клієнта в суді, клієнт здійснює оплату за послуги адвоката, не пізніше 10-ти робочих днів з моменту отримання коштів.
Згідно з детальним описом за надані правові послуги адвокатами адвокатського об`єднання «Лігал Кейс» пов`язані із зверненням до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 від 07.07.202 року, складеного відповідно до п. 4.2 договору, сторони узгодили перелік послуг та розмірі оплати за них, а саме - 7000 грн (а.с.28).
Відповідно до акту надання послуг № 295 від 11 липня 2025 року, вбачається, що адвокатським об`єднанням були виконані наступні роботи за позовом до ОСОБА_1 :
1) вивчення практики у справах про відшкодування вартості за надані житлово-комунальні послуги; кількість годин - 1; ціна - 2000 грн;
2) підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості за позовом до ОСОБА_1 (включаючи формування та друк додатків до позовної заяви, розрахунок штрафних санкцій); кількість годин - 2; ціна - 4000 грн;
3) подача позовної заяви за позовом до ОСОБА_1 в канцелярію Подільського районного суду м. Києва; кількість годин - 0,5; ціна 1000 грн.
Загальна вартість робіт (послуг) склала 7000 грн. Клієнт претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) немає (а.с. 27).
Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивач не надав суду доказів оплати послуг щодо надання професійної правничої допомоги.
Однак, згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Подібний висновок викладено також у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2025 року у справі № 715/2449/23 (провадження № 61-14715св24), від 22 жовтня 2025 року у справі № 678/1641/23 (провадження № 61-9770св25).
Суд першої інстанції помилково застосував під час вирішення питання сдуових витрат на правову допомогу правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 27 чераня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), та не врахував останні правові висновки Верховного Суду, зокрема викладені у постановах Верховного Суду від 08 вересня 2025 року у справі № 715/2449/23 (провадження № 61-14715св24), від 22 жовтня 2025 року у справі № 678/1641/23 (провадження № 61-9770св25).
Вищенаведеного судом першої інстанції не враховано та помилково вказано на відсутність доказів оплати послуг щодо надання професійної правничої допомоги як на підставу для відмови вимог позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Встановивши, що надані представником позивача докази понесення витрат на правову допомогу є належними, допустимими та достатніми, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення цих витрат з відповідача.
Разом з цим суд апеляційної інстанції не може погодитись з визначеним розміром витрат, які підлягають до стягнення з відповідача на правничу допомогу у розмірі 7000 грн.
Із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02 лютого 2024 року у справі № 910/9714/22).
Як вбачається з матеріалів справи позивачем заявлено майнову вимогу у розмірі 21 195,77 грн.
Враховуючи характер виконаної представником позивача роботи, незначну складність справи, робіт, ціну позову (21 195,77 грн), враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що заявлений стороною розмір витрат на правничу допомогу понесених в суді першої інстанції у розмірі 7000 грн є невиправдано завищеним. 
За таких обставин, враховуючи невеликі обсяг матеріалів у даній справі та кількість підготовлених представником позивача процесуальних документів, які не є великої складності, тривалість розгляду справи судом, оцінивши подані стороною позивача докази на підтвердження понесених ним витрат, а також врахувавши часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд дійшов висновку, що вимога представника позивача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції підлягає частковому задоволенню у розмірі 4000 грн.
Зазначений розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідатиме критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони.
Щодо відшкодування витрат на правову допомогу у суді апеляційної інстанції.
В апеляційній скарзі представник позивача зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції наразі складає - сплата судового збору у розмірі 4542 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. В прохальній частині апеляційної скарги просив здійснити розподіл судових витрат.
До апеляційної скарги на підтвердження понесених судових витрат представником позивача додано: копію договору № 2 про надання правової допомоги від 01.01.2023 року (а.с. 81-82), копію додаткову угоду № 1 до договору № 2 про надання правової допомоги від 01.01.2023 року, якою сторони подовжили дію договору до 31 грудня 2026 року (а.с. 82 зворот), акт надання послуги № 3 від 20 лютого 2026 року (а.с. 83), детальний опис за надані правові послуги (а.с. 84).
Вирішуючи питання судових витрат в частині витрат на правову допомогу, суд апеляцінйої інстанції врахвує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 910/14524/22, відповідно до яких особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме загальним принципам судочинства (п. 241).
Відповідно до акту надання послуг № 3 від 20 лютого 2026 року, вбачається, що адвокатським об`єднанням були виконані наступні роботи за позовом до ОСОБА_1 :
1) вивчення судової практики у справах про відшкодування вартості за надання житлово-комунальних послуг, інфляційних втрат та 3% річних, та про відшкодування витрат на правчниу допомогу; кількість годин - 1; ціна - 2000 грн;
2) аналіз рішення суду першої інстанції, підготовка апеляційної заяви про стягнення заборгованості (включаючи формування та друк додатків до апеляційної заяви); кількість годин - 3; ціна - 6000 грн;
3) подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду; кількість годин - 1; ціна 2000 грн.
Загальна вартість робіт (послуг) склала 10 000 грн. Клієнт претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) немає (а.с. 83).
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).
Із змісту правової позиції Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22 вбачається, що при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткове джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20.
Матеріали справи свідчать про те, що протягом її перегляду судом апеляційної інстанції представником Городніщевою Є.О. подано апеляційну скаргу в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу.
При цьому позиція позивача з часу розгляду справи судом першої інстанції не змінилась, нові докази не подавались, нові обставини справи не встановлювались, інших процесуальних документів до суду апеляційної інстанції представником не подавалось.
Судові засідання у справі не проводились. Її розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Тобто, обсяг наданої представником позивача правничої допомоги фактично обмежується складанням апеляційної скарги.
Отже, з урахуванням обсягу та складності наданих представником позивача - адвокатом Безсмертним О.О. послуг з правничої допомоги протягом апеляційного перегляду справи, принципів співмірності та розумності судових витрат на правову допомогу, критерію реальності адвокатських витрат, суд апеляційної інстанції вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» підлягають стягненню судові витрати за надання правничої допомоги під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1000 грн.
Що стосується стягнення судового збору за подання апеляційної скарги на додаткове рішення суду з відповідача на користь позивача, суд апеляційної вказує наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач оскаржуючи додаткове рішення суду першої інстанції, звертаючись з апеляційною скарги на вказене рішення сплатив судовий збір у розмірі 4542 грн (а.с. 85).
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Закону України «Про судовий збір».
Законом України «Про судовий збір» визначено як загальний перелік об`єктів справляння судового збору, так і процесуальні документи, за подання яких до суду збір не сплачується (ст.3 Закону). Судовий збір не справляється за подання заяви про винесення додаткового судового рішення.
Додатковим рішенням суд першої інстанції вирішує питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем, які підлягали стягненню з відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог, а тому судовий збір не слід сплачувати при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані із вимогами позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.
Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 грудня 2019 року в справі №240/6150/18, від 24 липня 2025 року у справі № 120/5737/24.
За наведеного вимога апелянта про стягнення з відповідача витрат в частині сплаченого поивачсем судового збору з аподання апеляційної скарги на додаткове рішення задоволенню не підлягає.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 січня 2026 року в частині відмови у задоволенні вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким вимогу щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТВО «ЖБК «Управдом» витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу понесені позивачем в суді першої інстанції в розмірі 4000 грн. В іншій частині заочне рішення не оскаржувалось та не переглядалось.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Безсмертного Олександра Олексійовича, який представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» задовольнити частково.
Заочне рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 січня 2026 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» витрати на правничу допомогу за розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 4000 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» витрати на правничу допомогу за розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 1000 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом», код ЄДРПОУ: 38139151, адреса: 04078, м. Київ, вул. Замковецька, буд. 102-А, н/п 37.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повний текст постанови складено «03» червня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов