ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
58000, м. Чернівці, вул. О.Кобилянської, 14, тел. 55-09-34, е-mail: inbox@cv.arbitr.gov.ua
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року 	 	Справа № 926/2/26	

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Ніколаєва Михайла Ілліча
секретар судового засідання Голіней Я.І.

за участі представників: 
прокурор: Коцюба Т.С.
позивача: Сьоміна І.В.
відповідача: не з`явився

за позовом Першого заступника керівника Окружної прокуратури міста Чернівці 

в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради 

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» 

про стягнення заборгованості 2 817 657,25 грн

І. Стислий виклад позицій сторін по суті позовних вимог.
Перший заступник керівника окружної прокуратури міста Чернівці звернувся до Господарського суду Чернівецької області в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» про стягнення 2 366 504,83 грн безпідставно збережених коштів пайової участі, 355 737 грн інфляційних втрат, нарахованих за період з 22.08.2024 по 17.12.2025 та 95 432,91 грн 3% річних, нарахованих за період з 22.08.2024 по 25.12.2025.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що відповідач був зобов`язаний у 2020 році звернутися до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта (згідно дозволу на виконання будівельних робіт від 24.09.20219 №ІУ 113192672428) і до введення його в експлуатацію у серпні 2024 року (згідно сертифікату від 21.08.2024 № ІУ123240814203) сплатити пайовий внесок.
Обов`язок сплатити пайову участь, у разі його невиконання замовником будівництва у 2020 році, зберігається до прийняття об`єкта в експлуатацію, навіть у наступних після 2020 року роках - у 2021 році і далі.
У добровільному порядку відповідач не виконав законодавчо визначений обов`язок та відповідно самостійно не перерахував кошти пайової участі до дати прийняття об`єкта в експлуатацію, а відтак саме з моменту введення об`єкта будівництва в експлуатацію замовник без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту.
Відповідач не використав права на подання відзиву по справі.
ІІ. Рух справи у суді
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Ніколаєву М.І.
Ухвалою суду від 05.01.2026 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 05.02.2026.
У підготовче судове засідання 05.02.2026 відповідач не з`явився.
Ухвалою суду від 05.02.2026 підготовче судове засідання відкладено на 05.03.2026.
05.03.2026 від представника відповідача надійшло клопотання про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату, щоб мати можливість звернутись до адвоката для визначення правової позиції, надання доказів на спростування позовних вимог.
Ухвалою суду від 05.03.2026 відкладено підготовче судове засідання на 24.03.2026.
Ухвалою суду від 24.03.2026 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 05.05.2026.
Відповідач явку свого представника у судове засідання 05.05.2026 не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.
Про розгляд справи відповідача повідомлено ухвалами суду, які доставлялися до електронного кабінету в системі ЄСІТС, що підтверджується наявними у матеріалах справи довідками.
Присутні в судовому засіданні прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
Відповідно до ст.240 ГПК України рішення суду (повне або скорочене) проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим кодексом.
У судовому засіданні 05.05.2026 проголошено скорочене рішення.
III. Фактичні обставини справи, встановлені судом
Рішенням Чернівецької міської ради від 24 грудня 2015 року № 54 "Про затвердження положення про порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Чернівців та визнання такими, що втратили чинність, пунктів рішення міської ради VI скликання від 25 липня 2013 року № 926 з цього питання» затверджено положення про порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Чернівців (далі – положення).
Відповідно до пункту 2.1 положення розмір пайової участі замовника у розвитку інфраструктури міста з урахуванням не заборонених законом інших відрахувань, встановлених міською радою становить:
2.1.1. 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта містобудування - для нежитлових будівель та/або споруд.
2.1.2. 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта - для житлових будинків.
27.06.2019 Департаментом містобудівного комплексу та земельних відносин Чернівецької міської ради видано містобудівні умови і обмеження № 472 МУЮ на об`єкт будівництва «Будівництво житлових будинків з вбудованими комерційними приміщеннями (блоки:1,2,3,4,5,6,7) з паркінгом», який знаходиться за адресою: вул. Буковинська,62 в м. Чернівці. 
24.09.2019 Державною інспекцією архітектури та містобудування України видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» (далі – забудовник) дозвіл на виконання будівельних робіт № ІУ 113192672428 на об`єкт будівництва «Будівництво житлових будинків з вбудованими комерційними приміщеннями (блоки:1,2,3,4,5,6,7) з паркінгом по вул. Буковинській,62 в м. Чернівці» на земельних ділянках за кадастровими номерами 7310136600:07:003:1080 та 7310136600:07:003:1081. Код об`єкта, відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018- 2000:1122.1 – «Будинки багатоквартирні масової забудови».
10.05.2024 складено акт про готовність зазначеного об`єкта до експлуатації.
Державною інспекцією архітектури та містобудування України Товариству з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» видано сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів від 21.08.2024 № ІУ123240814203, яким засвідчено відповідність вказаного закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.
Аналогічні відомості містяться у сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів від 21.08.2024 № ІУ123240814203. 
10 квітня 2023 року видано Акт готовності об`єкта до експлуатації (реєстраційний номер в ЄДЕССБ AC01:8018-9496-6637-5569). Вид будівництва: нове будівництво. Код об`єкта згідно з Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000:1122.1 Будинки багатоквартирні масові забудови. Будівельні роботи виконано у строк: початок робіт – жовтень 2019 року, закінчення робіт – грудень 2022 року. Загальна площа квартир об`єкта будівництва становить 2575.8 кв. м.
Відповідно до інформації Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради заява від Товариства з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» щодо визначення розміру пайової участі по об`єкту будівництва до Чернівецької міської ради не надходила. 
Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури міста Чернівці між Чернівецькою міською радою і Товариством з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» по вищевказаному об`єкту будівництва не укладався.
19.08.2025 Окружна прокуратура м. Чернівці звернулася до Чернівецької міської ради з листом, в якому просила повідомити її про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» коштів пайової участі по об`єкту будівництва «Будівництво житлових будинків з вбудованими комерційними приміщеннями (блоки:1,2,3,4,5,6,7) з паркінгом», який знаходиться за адресою: вул. Буковинська,62 в м. Чернівці.
Крім того, прокуратура просила повідомити про наявність дозвільних документів по будівництві вищевказаного об`єкта, початок та завершення вищевказаних робіт, подання забудовником заяви щодо визначення розміру пайової участі, наявність підстав для звільнення забудовника від сплати пайової участі, вжиті міською радою заходи щодо стягнення вищевказаних коштів та розмір пайової участі по вказаному об`єкту.
У відповідь на вищевказаний лист 16.09.2026 Чернівецька міська рада повідомила Окружну прокуратуру м. Чернівці, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» заяви щодо визнання розміру пайової участі не подавало, заходів щодо стягнення вищевказаних коштів міською радою не вживалося.
17.11.2025 Окружна прокуратура м. Чернівці звернулася до Чернівецької міської ради з листом, в якому повідомила, що у зв`язку з несплатою Товариством з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» до місцевого бюджету коштів пайової участі в сумі 2366504,83 грн існують підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.
15.12.2025 Окружна прокуратура м. Чернівці звернулася листом до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради, в якому просила у строк до 20.12.2025 направити інформацію про укладення Товариством з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Чернівці.
17.12.2025 Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради звернувся з листом до Окружної прокуратури м. Чернівці, в якому повідомив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» при здійсненні будівництва житлових будинків з вбудованими комерційними приміщеннями (1,2,3,4,5,6,7) з паркінгом по вул. Буковинській 62 в м. Чернівці на земельних ділянках за кадастровими номерами 7310136600:07:003:1080, 7310136600:07:003:1081 договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Чернівці.
IV. Позиція суду по суті спору
Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" № 3038-VI, який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.
Згідно ст. 1 даного Закону замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.
Частиною першою статті 2 цього Закону вказано, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.
На час отримання відповідачем дозволу на виконання будівельних робіт та початку ним відповідного будівництва діяли положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» (далі - Закон №132-ІХ).
Указаним вище Законом внесено зміни - виключено статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», частина 2 якої у свою чергу передбачала, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.
Розглядаючи аналогічні судові спори, Касаційний господарський суд (постанови Верховного Суду у подібних правовідносинах від 20.07.2022 у справі №910/9548/21, від 13.12.2022 у справі №910/21307/21, від 07.09.2023 у справі №916/2709/22, від 04.04.2024 у справі №923/1306/21, від 23.05.2024 у справі №915/149/23, від 16.10.2023 у справі №140/5484/21, від 15.08.2024 у справі №914/2145/23, від 07.11.2024 у справі №910/12561/23, від 03.12.2024 №910/6226/23, від 17.12.2024 у cправі №903/283/24, від 19.02.2025 у справі №903/468/24, від 20.02.2025 у справі №914/3777/23 та від 20.02.2025 у справі №918/618/24) дійшов висновків про те, що під час внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (шляхом виключення ст. 40 цього Закону на підставі Закону №132-IX) законодавець чітко визначив підстави та порядок пайової участі замовників будівництва в 2020 році у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Означені вище висновки Верховного Суду є цілком релевантними та із урахуванням ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», а також приписів ч. 4 ст. 236 ГПК України, підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Після 01.01.2020 набула чинності норма п. 13 розд. І Закону №132- ІХ, якою було скасовано обов`язок забудовників укладати договори пайової участі з органами місцевого самоврядування, закріплений у статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тому, враховуючи, що ще під час дії цієї норми (статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності») відповідач не звертався до позивача з питань укладення договору пайової участі, отже, правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту до її виключення із Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» між сторонами у цій справі не виникли.
У розділі ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX передбачено порядок пайової участі замовників будівництва, який впроваджено законодавцем для:
- об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;
- об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.
Згідно з абз. 1 п. 2 розд. ІІ Закону №132-IX, договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання. Із 01.01.2020 у замовників будь-яких об`єктів будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.
Однак, в абз. 2 п. 2 розд. ІІ Закону №132-IX законодавець чітко визначив розмір та порядок пайової участі замовників будівництва у разі, якщо будівництво об`єктів було розпочато до внесення законодавчих змін (до 01.01.2020), якщо станом на 01.01.2020 такі об`єкти не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, але обов`язок щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів пайової участі не перестав існувати після 01.01.2020.
Так, в абз. 2 п. 2 розд. ІІ Закону №132-IX встановлено:
- розмір пайової участі, який протягом 2020 року замовники будівництва перераховують до відповідного місцевого бюджету для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, - для житлових будинків 2% вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом);
- порядок пайової участі - замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва. Пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.
У відповідності до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
У зв`язку з невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати пайової участі право позивача – Чернівецької міської ради на отримання цих коштів є порушеним і у неї виникає право вимагати стягнення цих коштів, обов`язок сплати яких виникає через пряму вказівку закону. У такому разі замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок позивача зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути такі кошти на підставі ст. 1212 ЦК України.
Тобто, замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.
Верховний Суд, розглядаючи подібні справи (як приклад, зазначена вище постанова від 19.02.2025 у справі №903/468/24), виходить з того, що наведені висновки з приводу застосування абз. 2 п. 2 розд. ІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №132-ІХ у аналогічних спірних правовідносинах у повній мірі відповідають загальним принципам рівності та справедливості, є націленими на те, щоб замовник будівництва, який розпочав його до 01.01.2020 та/або після 01.01.2020 та добросовісно виконав встановлений законом обов`язок щодо пайової участі, був у однакових ринкових умовах із забудовником, який аналогічно розпочав будівництво, але до введення об`єкта в експлуатацію такого обов`язку не виконав, можливо, навіть свідомо уникаючи сплати пайової участі.
У постанові від 23.05.2024 у справі № 915/149/23 Верховний Суд виснував, що у випадку, якщо замовниками об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого Законом №132-ІХ обов`язку щодо перерахування коштів пайової участі саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то належним та ефективним способом захисту є звернення в подальшому органів місцевого самоврядування з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.
Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання.
Відносини щодо повернення безпідставно збережених грошових коштів є кондикційними, в яких вина не має значення, важливим є лише факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, замовник будівництва, який без достатньої правової підстави за рахунок власника земельних ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, зобов`язаний повернути ці кошти органу місцевого самоврядування (правова підстава - ч. 1 ст. 1212 ЦК України).
Відповідач у добровільному порядку не виконав законодавчо визначений обов`язок та не перерахував самостійно кошти пайової участі до дати прийняття об`єкта в експлуатацію, а відтак саме з моменту введення об`єкта будівництва в експлуатацію замовник без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту.
Суд встановив, що між Чернівецькою міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не укладався, грошові кошти до бюджету на виконання вимог Закону №132-IX відповідач не сплачував.
Згідно даних сертифіката від 21.08.2024 № ІУ 123240814203 загальна площа квартир об`єкта будівництва становить 5758,76 квадратних метрів. На дату прийняття об`єкта в експлуатацію (згідно із сертифікатом №ІУ 123240814203, який виданий 21.08.2024) діяли показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 31.07.2024 №764. Вартість одного квадратного метра загальної площі квартир будинку (з урахуванням податку на додану вартість) на території Чернівецької області становила 20 547 гривень.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 20.02.2025 у справі за №918/618/24, суд звертає увагу на те, що саме Закон №132-IX визначає розмір пайової участі для житлових будинків - 2% вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України. Приписи Закону №132-IX не містять умов щодо іншого обрахунку розміру пайової участі для житлових будинків.
Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку з відповідача на користь позивача необхідно стягнути грошові кошти по оплаті пайової участі у розмірі 2366504,83 грн (5758,76 квадратних метрів х 20547 грн = 118325241,72 грн; 118325241,72 грн х 2% = 2366504,83 грн).
За безпідставне збереження коштів пайової участі прокурор просить суд стягнути з відповідача на користь позивача- Чернівецької міської ради 355 737,51 грн інфляційних втрат за період з 22.08.2024 по 17.12.2025 та 95432,91 грн - 3% річних за період з 22.08.2024 по 21.12.2025.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно з ст.ст. 612, 625 ЦК України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України.
Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтю 625 Цивільного кодексу України розміщено у розділі І “Загальні положення про зобов`язання” книги 5 Цивільного кодексу України. Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 Цивільного кодексу України).
Таким чином, дія статті 625 Цивільного кодексу України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
У разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 проценти річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 01 червня 2016 у справі № 910/22034/15, від 01 жовтня 2014 року у справі № 6-113цс14, від 17 жовтня 2018 року у справі № 908/2552/17 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17, від 16 травня 2018 року у справі № 14-16цс18, а також у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 908/2552/17.
Суд виснує, що наявні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат та трьох процентів річних, нарахованих на позадоговірне грошове зобов`язання, яке виникло на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.
Перевіривши наявний в матеріалах справи розрахунок суд дійшов висновку, що він здійснений арифметично вірно, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі, а тому з відповідача стягується індекс інфляції у сумі 355 737,51 грн та 95432,91 грн 3% річних.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
V. Наявність підстав для звернення прокурора за захистом інтересів держави.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положення пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким є Закон України «Про прокуратуру».
За змістом абзаців 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії (абзаци 1- 3 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).
У відповідності до ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
Системне тлумачення положень частин 3- 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України і частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.
Водночас тлумачення пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом.
При цьому розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).
Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
«Нездійснення захисту» має прояв в пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
«Здійснення захисту неналежним чином» має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.
Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (наведену правову позицію викладено у пункті 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом, а саме позивачем жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18.
З огляду на викладене, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.
У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.
Судом встановлено, що перед зверненням до суду Окружна прокуратура м. Чернівці зверталася листами до Чернівецької міської ради щодо необхідності вжити заходи для стягнення 2366504,83 грн коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Чернівці.
19.08.2025 Окружна прокуратура м. Чернівці звернулася до Чернівецької міської ради з листом в якому просила повідомити її про сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» коштів пайової участі по об`єкту будівництва «Будівництво житлових будинків з вбудованими комерційними приміщеннями (блоки:1,2,3,4,5,6,7) з паркінгом», який знаходиться за адресою: вул. Буковинська,62 в м. Чернівці.
Крім того прокуратура просила повідомити міську раду про наявність дозвільних документів по будівництві вищевказаного об`єкта, початок та завершення вищевказаних робіт, подання забудовником заяви щодо визначення розміру пайової участі , наявність підстав для звільнення забудовника від сплати пайової участі, вжиті міською радою заходи щодо стягнення вищевказаних коштів та розмір пайової участі по вказаному об`єкту.
У відповідь на вищевказаний лист, 16.09.2026 Чернівецька міська рада повідомила Окружну прокуратуру м. Чернівці та Виконавчий комітет Чернівецької міської ради, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» заяви щодо визнання розміру пайової участі не подавало, заходів щодо стягнення вищевказаних коштів міською радою не вживалося.
17.11.2025 Окружна прокуратура м. Чернівці звернулася до Чернівецької міської ради в якому повідомила, що у зв`язку з несплатою Товариством з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» до місцевого бюджету коштів пайової участі в сумі 2366504,83 грн існують підстави для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.
15.12.2025 Окружна прокуратура м. Чернівці звернулася листом до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради в якому просила у строк до 20.12.2025 направити інформацію про укладення Товариством з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Чернівці.
17.12.2025 Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради звернувся з листом до Окружної прокуратури м. Чернівці в якому повідомив, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» при здійсненні будівництва житлових будинків з вбудованими комерційними приміщеннями (1,2,3,4,5,6,7) з паркінгом по вул. Буковинській 62 в м. Чернівці на земельних ділянках за кадастровими номерами 7310136600:07:003:1080, 7310136600:07:003:1081 договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Чернівці.
За таких обставин суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Чернівецької міської ради
Відтак, окружною прокуратурою зверталась увага органу місцевого самоврядування на необхідність вжиття відповідних заходів до відповідача, однак Чернівецькою міською радою відповідні заходи вжито не було.
На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Чернівецька окружна прокуратура повідомила Чернівецьку міську раду листом №52-5634ВИХ-25 від 17.11.2025 про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у спірних правовідносинах.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Статтею 327 ЦК України визначено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.
Відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації тощо.
Частинами першою, четвертою статті 61 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України. Самостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.
Відповідно до статті 66 Закону України «Про місцеве самоврядування» місцеві бюджети мають бути достатніми для забезпечення виконання органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень та забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб. Повноваження на здійснення витрат місцевого бюджету мають відповідати обсягу надходжень місцевого бюджету. У разі коли вичерпано можливості збалансування місцевих бюджетів і при цьому не забезпечується покриття видатків, необхідних для здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень та забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб, держава забезпечує збалансування місцевих бюджетів шляхом передачі необхідних коштів до відповідних місцевих бюджетів у вигляді дотацій та субвенцій відповідно до закону.
Таким чином, місцеві інтереси знаходяться у тісному зв`язку із загальнодержавними, характеризуються взаємозалежністю. Як наслідок, у разі порушення економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування порушуються й інтереси держави в цілому. 
Статтею 12 Земельного кодексу України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад.
Реалізація правомочностей власника комунального майна, в тому числі землі, передбачає право на отримання доходів від користування нею іншими особами, у розмірах та в порядку, визначених чинним законодавством та відповідними правовстановлюючими документами. 
Неотримання місцевим бюджетом доходів від сплати коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту порушує інтереси відповідної територіальної громади та інтереси держави.
За таких обставин суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Чернівецької міської ради.
VІ. Розподіл судових витрат.
Згідно ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Як вбачається із матеріалів справи, прокуратурою при зверненні з позовною заявою сплачено судовий збір у розмірі 33 812,10 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2343 від 19.12.25025.
Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, суд покладає на відповідача, з вини якого виник спір.
Керуючись статтями 2, 12, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити.
2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» (58000, м. Чернівці, вул. Буковинська,62, код 42494512) на користь Чернівецької міської ради (58002, м. Чернівці, Центральна площа, 1, код 36068147) 2 366 504,83 грн боргу, 355 737,51 грн інфляційних втрат та 95432,91 грн 3% річних.
3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Симетрія Інвест» (58000, м. Чернівці, вул. Буковинська,62, код 42494512) на користь Чернівецької обласної прокуратури (58001, м. Чернівці, вул. Кордуби, 21-А, код 02910120) 33 812,10 грн судового збору.

Повний текст рішення складено та підписано 12.05.2026.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя М.І. Ніколаєв