Справа №465/585/25 Головуючий у 1 інстанції:Ванівський Ю.М. 
Провадження №22-ц/811/2452/25 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

07 травня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
судді-доповідача: Левика Я.А.,
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши у порядку письмово провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м.Львова в складі судді Ванівського Ю.М. від 30 червня 2025 року у справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Франківського районного суду м.Львова від 30 червня 2025 року позов Львівського міського комунального підприємства до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги – задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в розмірі 2457 (дві тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень 93 копійки та за послуги з постачання гарячої води (витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання) у розмірі 3 276 (три тисячі двісті сімдесят шість) гривень 89 копійок, а всього 5 734 (п`ять тисяч сімсот тридцять чотири) гривні 89 копійок.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» по 1514 грн. 00 коп. судового збору з кожного.
В задоволенні інших вимог відмовлено.
Вказане рішення оскаржив ОСОБА_1 . 
В апеляційній скарзі просить скасувати рішення Франківського районного суду м.Львова від 30 червня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити Львівському міському комунальному підприємству «Львівтеплоенерго» у задоволені позову у повному обсязі. 
Зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що між відповідачем і позивачем укладено індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, які нібито є публічними договорами. Відповідач не укладав жодних договорів щодо надання житлово-комунальних послуг, не підписував заяв на приєднання до умов публічного договору, не подавав жодних документів, які свідчили б про намір отримувати послуги в позивача. Таким чином, відсутні як фактичні так і юридичні підстави вважати, що між сторонами склалися договірні правовідносини, які б породжували обов`язок відповідача оплачувати зазначені послуги. Також зазначає, що суд першої інстанції ге врахував важливу обставину, яка має істотне значення для даної справи, а саме – відсутність фактичного споживання житлово-комунальних послуг з боку відповідача, що унеможливлює виникнення грошового зобов`язання за їх оплату. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно покликався на документи, які не можуть вважатися належними та допустимими доказами. Вказує, що доказом належності та кількості осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні може бути виключно витяг з реєстру територіальної громади. Вважає, що довідка яка була прийнята судом складена не уповноваженим органом, не підтверджує офіційно зареєстрованих осіб у житловому приміщенні та складена за формою, що втратила чинність. Також звертає увагу, що судом було залишено поза увагою пільговий статус відповідачів, а саме, що відповідач ОСОБА_1 є осбою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, що підтверджується копією відповідного посвідчення, а відповідач ОСОБА_3 є діючим військовослужбовцем Збройних Сил України, що виконує свій конституційний обов`язок із захисту Батьківщини та фактично не проживає у спірному житловому приміщені. Окремо зазначає, що при ухвалені оскаржуваного рішення не було враховано наявні в матеріалах справи докази, які свідчать про фактичну та технічну неможливість отримання відповідачами комунальних послуг, які нібито надає позивач. Зокрема з акта від 15.08.2013 №7, засвідченого представниками ЛМКП та довідки від 10.03.2025 №9/2025 вбачається, що квартира АДРЕСА_1 з вересня 2013 року відключена від внутрішньо будинкових мереж центрального опалення та гарячого водопостачання.
Відповідно до ст.368, ч.1 ст.369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позову, відзиву на позов, відповіді на відзив, апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.
Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 7, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 11, 382, 509, 526, 610, 901 ЦК України, ст.ст. 67, 68 ЖК України, ст.ст. 6, 7, 9, 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 19, 24, Закону України «Про теплопостачання», ст.ст. 9, 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», ст.ст.4, 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», постанову Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії», постанову Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року №1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води», Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28 грудня 2018 року №315, постанову Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-29514с15, постанову Верховного Суду від 22.12.2020 у справі №311/3489/18 та задовольняючи позов частково, – виходив з того, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані та проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї і прописки №22 від 08.01.20254, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго». Згідно наданих представником позивача розрахунку заборгованості за абонентські послуги за період з 01.12.2021 по 30.11.2024 утворилась заборгованість у розмірі 75734,82 грн., а саме: за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в розмірі 2457,93 грн. та за послуги з постачання гарячої води (витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання) у розмірі 3276,89 грн. Згідно Акту про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, квартира АДРЕСА_2 відключена від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП. Згідно Акту про приймання закінченого будівництва об`єкта системи газопостачання від 13.08.2013, квартира АДРЕСА_2 обладнана об`єктом системи газопостачання газифікації 2-хфункційним котлом. Суд зазначив, що з відповідачами є укладений індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які за своєю правовою природою є публічними договорами приєднання. Зазначені договори є розміщеними на офіційному веб-сайті ЛМКП «Львівтеплоенерго» за посиланням: https://mkp.Ite.lviv.ua. Відповідно до п.6 Правил №830, за індивідуальним договором ЛМКП «Львівтеплоенерго» забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості, що забезпечує надання послуги встановленим нормативам до межі зовнішніх інженерних мереж постачання послуги виконавцята внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку. Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Пунктом 8 індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії також передбачено, що виконавець забезпечує постачання теплової енергії у відповідній кількості та якості згідно з вимогами пунктів 5 і 6 цього договору до внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку. Пунктом 5 індивідуального договору про надання послуги з постачання гарячої води передбачено, що виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості, а споживач зобов`язується своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану послугу та відшкодовувати втрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) в строки і на умовах, що визначені цим договором. Суд критично оцінив доводи сторони відповідача, що між позивачем та відповідачами відсутні будь-які правовідносини з постачання і споживання теплової енергії за спірний період, оскільки відсутність підписаного договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі. Суд зазначив, що кожен власник - споживач зобов`язаний брати участь у загальному розподілі обсягу спожитої будинком теплової енергії, в тому числі витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, та своєчасно і в повному обсязі оплачувати надану йому послугу з постачання теплової енергії. Також, як вбачається з довідки №10/2025 від 10.03.2025, виданої ОСББ «Тролейбусна 7», в першому-восьмому під`їздах будинку на АДРЕСА_3 відсутні місця загального користування та допоміжні приміщення, які оплачуються та обладнані опалювальними приладами теплової енергії або гарячого водопостачання з моменту введення будинку в експлуатацію у 1999 році по сьогодні. В період з грудня 2021 по жовтень 2023 року приготування гарячої води у будинку на АДРЕСА_3 відбувалось в індивідуальному тепловому пункті, що знаходиться в підвальному приміщенні будинку, який придбаний за кошт мешканців. Довідкою ОСББ «Тролейбусна 7» від 10.03.025 №9/2025 стверджується, що у квартирі АДРЕСА_2 з вересня 2013 року встановлено індивідуальне опалення. В довідці також вказано, що в даному будинку сходові клітки не обладнані мережею опалення, всі трубопроводи ізольовані, є встановлені лічильники центрального опалення та ГВП і за ці послуги оплачували в повному обсязі мешканці 30 квартир, які до листопада 2023 року користувались даною комунальною послугою. Суд вважав, що вказані довідки не є доказами ненадання послуг позивачем ЛМКП «Львівтеплоенерго». Наданий відповідачем Опитувальний лист, який складено ЛКП «Магістральне» судом також не брався до уваги, так як в такому не вказано інформацію про об`єкт, а саме, що такий стосується будинку АДРЕСА_3 , не містить підпису керівника підприємства – споживача, пункт 14 не містить інформації про наявність або відсутність будинкового лічильника гарячої води. Суд, також, звертав увагу, що опитувальний лист споживача теплової енергії є документом, який використовується для збору інформації про споживачів теплової енергії, але не є доказом надання чи ненадання відповідної комунальної послуги. Щодо посилання представника відповідачів на те, що квартира АДРЕСА_2 відключена від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГОП, суд зазначив, що влаштування в квартирі відповідачів автономної системи теплопостачання не звільняє їх від плати за опалення місць загального користування, передбаченого п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Доводи відповідачів про те, що у них відсутній обов`язок щодо сплати заборгованості за послуги з постачання теплової енергії на забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення та за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, у зв`язку із встановлення у квартирі індивідуального опалення, суд вважав такими, що не заслуговують на увагу. Відповідачами не спростовано розрахунок заборгованості, наданий позивачем, а відтак у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати наданих послуг, на думку суду, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за абонентські послуги за період з 01.12.2021 по 30.11.2024 утворилась заборгованість у розмірі 75734,82 грн., а саме: за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в розмірі 2457,93 грн. та за послуги з постачання гарячої води (витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання) у розмірі 3276,89 грн. Щодо твердження відповідача ОСОБА_3 про те, що в квартирі АДРЕСА_2 він зареєстрований, але фактично проживає, про що складено відповідний Акт ОСББ «Тролейбусна 7» від 05.03.2025 №15/2024, суд вважав за необхідне зазначити, що згідно ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усімажитлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відтак відповідач ОСОБА_3 , не звільняється від обов`язку оплати наданих житлово-комунальних послуг. Відповідачі не довели неправильності здійснених позивачем розрахунків, не спростували розміру заборгованості жодними доказами. Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позовна заява ЛМКП «Львівтеплоенерго» є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи; обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими, – не доведені, а тому рішення суду підлягає скасуванню.
У січні 2025 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги, в якому просило:
- стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 5734,82 грн., а саме: 
?за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в розмірі 2457,93 грн.,
?за послуги з постачання гарячої води (витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання) у розмірі 3276,89 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_4 і є споживачами послуг з теплопостачання. Для здійснення оплати за надані послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго» відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Житловий будинок за вказаною адресою обладнаний вузлом обліку теплової енергії (тепловим лічильником). З 01.12.2021 з відповідачами укладено індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та індивідуальний договір про надання послуг з постачання гарячої води. Однак, відповідачі не сплачували за надані та спожиті послуги, внаслідок чого за період з 01.12.2021 по 30.11.2024 утворилась заборгованість у розмірі 75734,82 грн., а саме: за послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення в розмірі 2457,93 грн. та за послуги з постачання гарячої води (витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання) у розмірі 3276,89 грн. 25.01.2024 за заявою ЛМКП «Львівтеплоенерго» Франківським районним судом м.Львова було видано судовий наказ №465/10498/23 про стягнення з відповідачів на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання, за період з 01.12.2021 по 31.11.2023, а також 268,40 грн. судового збору. Проте, 13.03.2024 Франківський районний суд м.Львова ухвалою скасував вказаний судовий наказ, та роз`яснив ЛМКП «Львівтеплоенерго» право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. 
Як вбачається з матеріалів справи, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 , разом із яким проживають та зареєстровані його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрацію №22 від 08.01.2025, виданою ЛМКП «Львівтеплоенерго» (а.с.16). 
Правовідносини, які виникли у сфері надання комунальних послуг, регулюються спеціальним законодавством, а саме: Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630.
Так, відповідно до п.25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється в порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Разом з тим, згідно зі ст.19 Закону України «Про теплопостачання», яка визначає основні принципи господарювання у сфері теплопостачання, споживач або суб`єкт теплоспоживання має право вибирати (змінювати) теплопостачальну організацію, якщо це технічно можливо. Стаття 24 цього Закону передбачає, що захист прав споживачів теплової енергії, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюється цим Законом, Законом України «Про захист прав споживачів», іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця.
Відносини щодо отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються між власниками окремих приміщень та постачальниками таких послуг на підставі договорів про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, укладеними між конкретними споживачами та комунальними підприємствами, які надають такі послуги.
Згідно вище зазначених договорів, виконавці, тобто комунальні підприємства, зобов`язуються надавати споживачам вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а споживачі зобов`язуються своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором.
У разі порушення умов договору однією із сторін договір може бути розірваний. Однією з підстав для розірвання договору з ініціативи споживача, згідно з пунктом 32 Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630, є зникнення потреби в отриманні послуги або відмова споживача від користування послугами виконавця.
Відповідно ж до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що між сторонами існують договірні правовідносини з надання житлово-комунальних послуг, а відповідачі як споживачі зобов`язані здійснювати оплату за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, включаючи витрати на загальнобудинкові потреби.
Однак, як вбачається з акта про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, квартира АДРЕСА_2 відключена від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання (а.с.36).
З акта про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта системи газопостачання від 13.08.2013, квартира АДРЕСА_2 обладнана індивідуальною системою газопостачання із встановленням двоконтурного газового котла (а.с.39-40).
З акта №01-2811 від 13.08.2013 про обстеження квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 на предмет відключення від системи центрального опалення вбачається, що вказані квартири АДРЕСА_10 під`їзду відключені від внутрішньобудинкових мереж центрального опалення і гарячого водопостачання (а.с.41).
З довідки ОСББ «Тролейбусна 7» №10/2025 від 10.03.2025 вбачається, що в першому – восьмому під`їздах будинку на АДРЕСА_3 відсутні місця загального користування та допоміжні приміщення, які оплачуються та обладнані опалювальними приладами теплової енергії або гарячого водопостачання з моменту введення будинку в експлуатацію у 1999 році по сьогодні. В період з грудня 2021 року по жовтень 2023 року приготування гарячої води у будинку на АДРЕСА_3 відбувалось в індивідуальному тепловому пункті, що знаходиться в підвальному приміщенні будинку, який придбаний за кошт мешканців (а.с.42).
З довідки ОСББ «Тролейбусна 7» №9/2025 від 10.03.25 вбачається, що квартира АДРЕСА_2 має вигоди: газ, водопровід, каналізація, індивідуальне опалення. У довідці зазначено також, що з вересня 2013 року у вказаній квартирі встановлено індивідуальне опалення. Центральним опаленням та гарячим водопостачанням квартира АДРЕСА_1 та інші кватири №36-45 не користуються і відповідно не має підстав для нарахування комунальної послуги ЛМКП «Львівтеплоенерго». Лічильники гарячої води в квартирі АДРЕСА_1 були зняті та поставлені заглушки, трубопроводи подачі гарячої води по стояках зняті крани і теж заглушені заглушками. В даному будинку сходові клітки не обладнані мережею опалення, всі трубопроводи ізольовані, є встановлені лічильники центрального опалення та ГВП і за ці послуги оплачували в повному обсязі мешканці 30 квартир, які до листопада 2023 року користувались даною комунальною послугою (а.с.43).
Тому слід вважати, що матеріали справи містять докази, які засвідчують факт відключення квартири відповідачів від мереж центрального теплопостачання та ненадання відповідачам послуг з постачання тепла та відповідно гарячого водопостачання, а тому ЛМКП «Львівтеплоенерго» не має підстав для стягнення із відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.12.2021 по 30.11.2024.
Також, дійсно, у відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» власники (співвласники) приміщень у будівлі, в якій окремі приміщення є самостійними об`єктами нерухомого майна, у разі приєднання такого будинку (будівлі) до зовнішніх інженерних мереж або обладнання такого будинку (будівлі) системою автономного теплопостачання, автономного гарячого водопостачання, автономного водопостачання зобов`язані забезпечити оснащення належних їм приміщень вузлами розподільного обліку відповідно теплової енергії, гарячої води, питної води, крім випадків, передбачених частинами п`ятою-сьомою цієї статті.
Згідно ч.1 ст.9 Закону комерційний облік здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку відповідної комунальної послуги, що забезпечує (забезпечують) загальний облік її споживання, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.
Частиною 1 ст.10 Закону також передбачено, що у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, – за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів-розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої-четвертої цієї статті.
Тому, позивачем здійснювалось нарахування за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а саме опалення місць загального користування, загальнобудинкові потреби на опалення, за абонентське обслуговування, тощо, що становили загальну суму в розмірі 5252,06, за які відповідачі не оплачували, що в результаті призвело до заборгованості, яка станом на день звернення до суду, згідно поданого розрахунку, становить 5734,82 грн. (а.с.14-15).
Однак, ході розгляду справи встановлено, що у спірний період квартира відповідачів була відключена від внутрішньобудинкових мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, що підтверджується відповідними актами та довідками ОСББ. Також, встановлено, що у квартирі функціонує індивідуальна система опалення, а централізоване опалення та гаряче водопостачання фактично не використовувалися.
Крім цього, у матеріалах справи відсутні докази того, що у спірний період будинок, у якому розміщена квартира відповідачів, був фактично підключений до мереж централізованого теплопостачання; що постачання теплової енергії у будинок взагалі здійснювалося, а також про те, що функціонував вузол комерційного обліку і здійснювався розподіл обсягів спожитої теплової енергії між співвласниками будинку відповідно до вимог законодавства.
Таким чином, позивачем не доведено факту надання послуг, про стягнення заборгованості за надання яких подано позов; їх обсягу та правомірності здійснених нарахувань. А відтак, за відсутності доказів обов`язок відповідачів щодо оплати цих послуг не доведений. Відповідачі ж заперечують отримання згаданих послуг у спірний період.
Тому, оскільки в ході судового розгляду встановлено, що протягом періоду, за який за даними позивача у відповідачів утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання такі послуги фактично не надавалися, з огляду на фізичне відключення належної відповідачам квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВ, а також не підключення будинку до мережі централізованого теплопостачання, – суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01.12.2021 по 30.11.2024, помилково не взявши до уваги згадані докази, без належної мотивації неприйняття таких до уваги та за відсутності доказів, які б такі спростовували.
Враховуючи вказане доводи апеляційної скарги слід визнати підставними та таку слід задовольнити. Рішення суду першої інстанції слід скасувати, та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Франківського районного суду м.Львова від 30 червня 2025 року – скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги – відмовити. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення постанови безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 07 травня 2026 року. 
Судді:          Я.А. Левик

Н.П. Крайник 

М.М. Шандра