Справа № 143/687/24

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року   м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого – судді Бойка А.В.,
присяжних: Король Н. М., Слободянюк Л. М., 
з участю секретаря судових засідань Шуваріної В. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Погребищенської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною,-

Встановив:

В провадженні Погребищенського районного суду Вінницької області перебуває цивільна справа за заявою  ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє представник – адвокат Мєдвєдєв Сергій Сергійович, заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Погребищенської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною. 
Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є рідним сином заявниці ОСОБА_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи з дитинства, з причин стійкої психічної хвороби, внаслідок чого не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними та не може забезпечити свою життєдіяльність без сторонньої допомоги і догляду, у зв`язку з чим заявниця ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та встановити над ним опіку, призначивши її опікуном.
Ухвалою Погребищенського районного суду від 02.08.2024 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження, доручено керівнику Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги призначити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адвоката для здійснення захисту за призначенням.
Ухвалою суду від 17.10.2024 задоволено клопотання представника заявниці – адвоката Мєдвєдєва С. С. про проведення судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану ОСОБА_2 , провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.
09.09.2025 матеріали цивільної справи та ухвала суду про призначення експертизи повернулися до суду без виконання у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 на експертизу.
Ухвалою суду від 09.09.2025 провадження у справі відновлено та призначено до судового розгляду на 08.10.2025.
Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 08.10.2025 у вищезазначеній справі повторно призначено судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено експертам психіатрам Вінницької філії судових експертиз ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України». На час проведення експертизи провадження у справі зупинено. 
31.03.2026 матеріали цивільної справи та ухвала суду про призначення експертизи знову повернулися до суду без виконання у зв`язку з неявкою ОСОБА_2 на експертизу.
Ухвалою суду від 01.04.2026 провадження у справі відновлено та призначено до судового розгляду.
В судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник – адвокат Мєдвєдєв С. С. не з`явилися, однак представник заявниці через систему «Електронний суд» надіслав клопотання про розгляд справи за відсутності заявниці та її представника. Заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Вказав, що неявка ОСОБА_2 до експертної установи є прямим проявом його психічного захворювання, через яке він не розуміє соціальних, юридичних чи медичних вимог. Водночас його мати ОСОБА_1 , будучи особою похилого віку, фізично не здатна здійснити примусове транспортування дорослого чоловіка з сільської місцевості до міста Вінниці до спеціалізованого закладу. 
Представник особи, щодо якої розглядається заява про визнання її недієздатною ОСОБА_2 – адвокат Царківський О. Ю. в судове засідання не з`явився також, надіслав заяву у якій справу просив розглянути у його відсутності, щодо задоволення заявлених вимог не заперечував.
Представник Погребищенської міської ради Андрійчук В. В. в судове засідання не з`явився також, у телефонному режимі просив справу розглянути у його відсутності. Щодо задоволення заявлених вимог покладався на розсуд суду, при цьому повідомив, що заявниця ОСОБА_1 з метою отримання подання про доцільність призначення її опікуном над сином ОСОБА_2 до органу опіки та піклування не зверталася. 
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.
З`ясувавши позиції учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. 
Відповідно до статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними.
Відповідно до частини 1 статті 41, статті 55 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів такої особи.
Згідно з частиною 1 статті 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.
Частиною 1 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Згідно зі статтею 63 ЦК України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Аналогічні положення містяться у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року №34/166/131/88 (пункт 3.1.).
Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.
Зокрема частиною 3 статті 296 ЦПК України визначено, що заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
При цьому у справах про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи або визнання фізичної особи недієздатною законодавством передбачається судовий контроль, в тому числі періодичний, за наявністю/продовженням існування підстав для обмеження чи позбавлення особи дієздатності.
Такий принцип втілений у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Наталія Михайленко проти України» (2013), «Станєв проти Болгарії» (2012), «Штукатуров проти Росії» (2008).
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права. 
Визначення понять психічного розладу та тяжкого психічного розладу закріплене у Законі України «Про психіатричну допомогу», відповідно до якого психічними розладами є розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті, а під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характер розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку. 
У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.
У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» від 28 березня 1972 року роз`яснено, що даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.
Відповідно до частини першої статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.
Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 78 ЦПК України).
Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України).
Суд звертає увагу, що у справах про визнання фізичної особи недієздатною призначається судово-психіатрична експертиза.
Саме висновок експерта в таких справах є належним доказом психічного стану особи.
Отже, висновок про недієздатність фізичної особи необхідно робити, перш за все, на підставі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи, за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого в особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.
В даній справі судом двічі була призначена судово-психіатрична експертиза з метою визнання психічного стану ОСОБА_2 .
Проте така експертиза не була проведена через те, що особа стосовно якої призначено експертизу не з`явилася. 
Крім того, звернувшись до суду та заявляючи вимоги про визнання ОСОБА_2 недієздатним та призначення його опікуном, заявниця не надала належних та достатніх доказів психічного стану такої особи.
Так, до своєї заяви заявницею було долучено лише копію довідки до акта огляду МСЕК №212974 від 11.01.2007 про встановлення ОСОБА_2 другої групи інвалідності безстроково, у якій зазначено: причина інвалідності – інвалідність з дитинства; рекомендовані заходи по відновленню працездатності – диспансерне спостереження (а. с. 5).
Однак належні докази, що ОСОБА_2 внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій і (або) керувати ними, у справі відсутні.
Також суд звертає увагу, що при прийнятті рішення про визнання особи недієздатною, суд встановлює над такою особою опіку та за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.
Водночас відповідне подання органу опіки та піклування про призначення заявниці опікуном ОСОБА_2 суду не надано.
За таких обставин суд приходить до висновку, що підстави для визнання ОСОБА_2 недієздатним та призначення його опікуном заявниці в судовому засіданні не доведені.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні заяви необхідно відмовити.
Керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 300 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Погребищенської міської ради (ЄДРПОУ 03772654), про визнання фізичної особи недієздатною – відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя  А. В. Бойко

Присяжні Н. М. Король 

Л. М.Слободянюк