П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 569/2760/26
Провадження № 22-ц/4815/831/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Боймиструк С.В., судді: Хилевич С.В., Шимків С.С.
секретар судового засідання: Маринич В.В.,
за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з викликом учасників справи апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» Бурдюг Тетяни Вікторівни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2026 року про забезпечення позову до пред`явлення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» про витребування майна з чужого незаконного володіння,
в с т а н о в и в:
У поданій 05 лютого 2026 року заяві про забезпечення позову до подачі позовної заяви просить вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту (в тому числі заборони продажу, дарування, поділу, зміни адреси, цільового призначення, зміни інженерно-технічних характеристик, реконструкції, перепланування, внесення в якості вкладу до статутного капіталу юридичної особи, передачі в заставу, перереєстрації, або відчуження чи обтяження будь-яким іншим шляхом; в тому числі шляхом зупинення продажу, якщо такий буде розпочатий, зупинення процедури проведення аукціону (прилюдних торгів) та/або підготовки проведення такого аукціону (торгів)) на нерухоме майно, що зареєстроване за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (код ЄДРПОУ 41264766), а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 75,4 м. кв., житловою площею - 51,5 м. кв., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 2548443756060.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник заявника вказує, що наприкінці січня 2026 року ОСОБА_4 стало відомо про те, що його квартира, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором, виставлена на продаж через аукціон. При цьому, власником квартири зазначається Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». В подальшому ОСОБА_4 було отримано інформацію з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень з якої йому стало відомо, що 27.12.2021 право власності на належну йому квартиру за адресою АДРЕСА_1 перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА».
ОСОБА_4 факт переходу права власності на належну йому квартиру до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» вважає незаконним та таким, що здійснений з грубим порушенням норм законодавства про іпотеку та про перехід права власності на іпотечне майно у зв?язку з чим має намір звертатись із позовною заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Разом з цим, зважаючи на наявну інформацію про намір ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відчужити квартиру, що буде предметом майбутнього позову про витребування з чужого незаконного володіння, вважаємо, що необхідним є вжиття заходів забезпечення позову, що унеможливлять відчуження вказаної квартири.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2026 року заяву задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту (в тому числі заборони продажу, дарування, поділу, зміни адреси, цільового призначення, зміни інженерно-технічних характеристик, реконструкції, перепланування, внесення в якості вкладу до статутного капіталу юридичної особи, передачі в заставу, перереєстрації, або відчуження чи обтяження будь-яким іншим шляхом; в тому числі шляхом зупинення продажу, якщо такий буде розпочатий, зупинення процедури проведення аукціону (прилюдних торгів) та/або підготовки проведення такого аукціону (торгів)) на нерухоме майно, що зареєстроване за ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (код ЄДРПОУ 41264766), а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею - 75,4 м. кв., житловою площею - 51,5 м. кв., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 2548443756060. 

На вказану ухвалу суду Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА»,  посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, неповне встановленняобставин справи, подало апеляційну скаргу.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції, застосував заходи забезпечення позову без встановлення реальної загрози невиконання можливого рішення суду. Сам факт наміру власника реалізувати квартиру через аукціон не свідчить про існування ризику невиконання судового рішення.
На думку апелянта, накладення арешту, заборона відчуження майна та зупинення аукціону фактично позбавляють власника можливості розпоряджатися квартирою, що є рівнозначним задоволенню майбутніх позовних вимог ще до розгляду справи.
Апелянт зазначає, що суд не перевірив співмірність обраного заходу забезпечення із заявленими вимогами та не розглянув можливість застосування менш обтяжливих обмежень.
Скаржник посилається на те, що товариство перебуває у процедурі ліквідації, а блокування реалізації квартири перешкоджає продажу активів і розрахункам із кредиторами, створюючи надмірне втручання у право власності.
Апелянт вказує, що право власності на квартиру зареєстроване за товариством ще у 2021 році, тоді як заявник звернувся до суду лише у 2026 році. Суд не перевірив, коли заявник дізнався або міг дізнатися про порушення свого права, та не оцінив можливий пропуск позовної давності.
На переконання апелянта, заявник протягом понад чотирьох років не вживав заходів щодо захисту свого права, а звернувся із заявою про забезпечення позову лише після виставлення квартири на продаж, що свідчить про прагнення заблокувати процедуру реалізації майна.
Апелянт стверджує, що суд не здійснив належної оцінки доводів заявника, не навів переконливих мотивів необхідності застосування забезпечення позову та обмежився загальними посиланнями на норми процесуального права.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами існує спір щодо правомірності переходу права власності на квартиру від заявника до ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», а заявник має намір звернутися до суду з позовом про витребування зазначеного майна з чужого незаконного володіння. Врахувавши наведені заявником обставини щодо наміру власника відчужити спірну квартиру шляхом її продажу на аукціоні, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки невжиття таких заходів може ускладнити ефективний захист прав заявника та виконання можливого рішення суду. При цьому суд першої інстанції вважав, що обрані заходи забезпечення є співмірними заявленим вимогам, пов`язані з предметом майбутнього спору та забезпечують збалансованість інтересів сторін.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ст.150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору;зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

При поданні позову з майновими вимогами, без застосування заходів забезпечення позову, можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим необмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном)свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (вказана правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 березня 2023 року у справі №905/448/22).
Суд правильно встановив, що між сторонами існує спір щодо правомірності переходу права власності на квартиру – предмет іпотеки від ОСОБА_4 до ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста», а заявник має намір звернутися з позовом про витребування квартири з чужого незаконного володіння.
Водночас квартира вже виставлена на продаж через аукціон, а тому існує ризик її відчуження до вирішення спору по суті, що може ускладнити потенційне рішення суду про задоволення позову.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що застосовані судом заходи забезпечення позову є тотожними майбутнім позовним вимогам та є неспівмірними. З матеріалів справи вбачається, що заявник має намір звернутися до суду з позовом про витребування квартири з чужого незаконного володіння, тоді як оскаржуваною ухвалою на спірне майно лише накладено арешт та встановлено заборону на його відчуження. Застосований захід забезпечення позову має тимчасовий характер, спрямований на збереження існуючого становища сторін та предмета спору до вирішення справи по суті і не вирішує питання про належність права власності на спірне майно, а відтак не є тотожним позовним вимогам про витребування майна, не свідчить про їх фактичне задоволення.
Крім того саме по собі тимчасове обмеження права юридичної особи розпорядження майном не свідчить про непропорційне втручання у право власності. При цьому апелянтом не наведено переконливих доводів та не подано доказів того, що застосований захід забезпечення позову створює надмірний тягар або унеможливлює здійснення процедури ліквідації.

Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про зловживання заявником процесуальними правами. Сам факт звернення особи із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви у порядку, прямо передбаченому статтею 149 ЦПК України, не може свідчити про недобросовісне здійснення процесуальних прав. Належних та допустимих доказів, які б беззаперечно підтверджували використання заявником процесуальних механізмів виключно з метою перешкоджання діяльності товариства чи блокування реалізації майна, матеріали справи не містять.

Колегія суддів також вважає, що обсяг мотивування судового рішення у питанні забезпечення позову обумовлюється предметом розгляду такої заяви та не передбачає встановлення всіх обставин спору і дослідження доказів у тому самому обсязі, що й під час розгляду справи по суті. Тому посилання апелянта на неповне з`ясування обставин, які стосуються майбутніх позовних вимог, пропуск строків позовної давності, не свідчать про незаконність оскаржуваної ухвали.

Статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, ухвала була постановлена судом першої інстанції при дотриманні норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу - без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» Бурдюг Тетяни Вікторівни залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2026 року - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено 30 червня 2026 року.

Судді:           Боймиструк С.В.

Хилевич С.В.

Шимків С.С.