ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 
справа № 753/9796/26
провадження № 1-кп/753/1707/26
В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" травня 2026 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді    ОСОБА_1 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, непрацюючого, вдівця, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2010, 2012 р.н., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодноразово судимого, востаннє вироком Дарницького районного суду м. Києві від 31 березня 2026 року за ч. 4 ст. 185,71 КК України на 5 років 2 місяці позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,
за участю:
секретаря судового засідання   ОСОБА_3 ,
прокурора      ОСОБА_4 , 
потерпілого      ОСОБА_5 , 
обвинуваченого    ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_2 , діючи в умовах воєнного стану та повторно, в ніч з 29 січня 2026 на 30 січня 2026 року, в невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи поряд з приміщенням закладу «Без хвиль», що за адресою: м. Київ, вул. А.Ахматової,44а, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою металевих кусачок перекусив навісний замок на металевій шафі, відкрив дверцята та проник всередину сховища, звідки таємно викрав інверторний генератор «Konner&Sphnen KSB 30iS», вартістю 30390 грн. 20 коп., та з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. 

У судовому засіданні обвинувачений  ОСОБА_2  свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що в ніч з 29 січня 2026 року на 30 січня 2026 року віг повертався додому і по вул. А.Ахматової побачив металеву шафу з генератором. Він повернувся до своєї автівки, де взяв кусачки, якими перекусив навісний замок, забрав генератор, який у подальшому продав.
Цивільний позов визнав у повному обсязі, попросив вибачення у потерпілого. 

Оскільки обвинувачений  ОСОБА_2  у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та цивільний позов, беручи до уваги, що інші учасники не оспорюють фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. 

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, прийшов до висновку, що винуватість  ОСОБА_2  у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, повторно та з проникненням до сховища.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (щиро розкаявся, вину визнав), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, вдівець, відсутність обставин, що обтяжують покарання, щире каяття у вчиненому судом визнається як обставина, яка пом`якшує покарання, думку потерпілого, та уважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі, оскільки його виправлення, можливо лише за умови ізоляції від суспільства.
Підстав для застосування до обвинуваченого ст. 75 КК України суд не вбачає, оскільки його виправлення, ураховуючи викладене, а також те, що останній, будучи судимим, продовжив вчиняти кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що він вперто не бажає стати на шлях виправлення, можливо лише за умови його ізоляції від суспільства.
Саме таке покарання, на думку суду, буде справедливим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.
Також, суд уважає за необхідне остаточне покарання ОСОБА_2 визначити з урахуванням вимог ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, оскільки вказане кримінальне правопорушення ним вчинено до ухвалення вироку Дарницьким районним судом м. Києві від 31 березня 2026 року. 

Щодо цивільного позову потерпілого в частині відшкодування матеріальної шкоди на суму 30390 грн., то він підлягає задоволенню, оскільки обвинуваченим не оспорюється.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд 
у х в а л и в:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком, більш суворим покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2026 року, ОСОБА_2 остаточно призначити покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання  ОСОБА_2  вираховувати з дня його фактичного затримання після вступу вироку в законну силу. 
Цивільний позов потерпілого задовольнити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 30390 грн. у рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського Апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 
Суддя ОСОБА_1