справа № 179/922/26 
провадження № 2/179/985/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2026 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді   Ковальчук Т.А.
при секретарі    Сябренко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову посилається на те, що Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 28.09.2023 року уклали Кредитний договір (оферти) № 28.09.2023-100002070.
Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі – 7900 грн., що підтверджується квитанцією про видачу коштів від 28.09.2023, на строк, вказаний в заявці. 
Відповідно до умов Договору заявка є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), з якою Позичальник ознайомився під час укладення кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору № 28.09.2023-100002070 від 28.09.2023 року Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: 
1. Дата надання/видачі кредиту - 28/09/2023; 
2. Сума Кредиту: 9000 грн. 00 коп. 
3. Строк, на який надається Кредит - 70 днів з дати його надання.
4. Дата повернення (виплати) кредиту - 06.12.2023; 
5. Період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі – "черговий період"). 
Кредитний договір (оферти) було переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та позичальником кредитного договору (оферти) № 08.11.2023-010000723 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов кредитного договору Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: 
1. Дата надання/видачі кредиту - 08.11.2023; 
2. Сума Кредиту: 7900 грн. 00 коп. 
3. Строк, на який надається Кредит - 70 днів з дати його надання. 
4. Дата повернення (виплати) кредиту - 16.01.2024; 
5. Період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі – "черговий період"). 
Згідно з п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4731-21XX-XXXX-2322.
Відповідачем у справі були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 1200 грн. від 24.11.2023 року.
В свою чергу ОСОБА_1 свої зобов`язання за Договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на дату подання позову, утворилась заборгованість у розмірі 15189.56 грн., що складається з: 
Тіла кредиту - 7674.95 грн. 
Процентів - 6329.61 грн. 
Комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 1185 грн. 
Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 15189.56 грн. та судові витрати, зокрема витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, у позовній заяві прохав розгляд справи проводити без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. 
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності суду не надала. Відзив на позовну заяву не наддала.
На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Споживчий центр» та ОСОБА_1 28.09.2023 року уклали Кредитний договір (оферти) № 28.09.2023-100002070. 
Кредитний договір (оферти) було переоформлено шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та позичальником кредитного договору (оферти) № 08.11.2023-010000723 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною даного Договору. Відповідно до умов кредитного договору Позичальнику надається Кредит на наступних умовах: 
1. Дата надання/видачі кредиту - 08.11.2023; 
2. Сума Кредиту: 7900 грн. 00 коп. 
3. Строк, на який надається Кредит - 70 днів з дати його надання. 
4. Дата повернення (виплати) кредиту - 16.01.2024; 
5. Період користування кредитом – кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі – "черговий період"). (а.с. 31-36)
Згідно з п. 4.1 Договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування Позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4731-21XX-XXXX-2322.
Кредитний договір підписаний електронним ідентифікатором відповідача.
До позовної заяви на підтвердження факту перерахування коштів позивачем на рахунок відповідача додано квитанцію 2441729923, яку суд вважає неналежною, адже згідно вказаної квитанції не можливо встановити, що саме за кредитним договором № 28.09.2023-100002070 здійснено переказ коштів у сумі 5000 грн. (а.с.46)
Згідно розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 має загальну суму заборгованості 15189.56 грн., що складається з: 
Тіла кредиту - 7674.95 грн. 
Процентів - 6329.61 грн. 
Комісії (пов`язаної з наданням кредиту) - 1185 грн. (а. с. 43).
Отже, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.
Вирішуючи спір, суд враховує наступні положення законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Згідно з ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення – невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Однак суд вказує, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту видачі первісним кредитором відповідачу грошових коштів в порядку виконання кредитного договору. Наявні у матеріалах справи лише розрахунки заборгованості не є доказами, які можуть підтвердити реальність видачі грошових коштів особі.
У постанові Верховного Суду від 14.09.2021 року у справі №910/14452/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
В цьому контексті слід звернути увагу, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Аналізуючи у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази надання відповідачу грошових коштів у розмірі визначених кредитними договорами, що б свідчило про належне виконання кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором, наданий позивачем розрахунок заборгованості, та інші додані до матеріалів справи документи, не є первинним документом у розумінні ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та не свідчить про видачу відповідачу грошових коштів, які зазначені в кредитних договорах.
Таким чином позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» не підлягають задоволенню.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.
Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 15, 525, 526, 530, 599, 610, 631,1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України, ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» - відмовити.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя   Т.А.Ковальчук