Справа № 184/2729/25
Номер провадження 2/184/405/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

28 травня 2026 року	м. Покров	

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді – Гаєвого О.В., за участю секретаря – Поліщук О.А., розглянувши в м. Покров цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Ревунков Віталій Михайлович до ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Покровської міської ради про стягнення аліментів на утримання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

 
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання дітей,  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він з відповідачем з 22.07.2011р. перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей, які на даний час проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. Відповідач належної участі у вихованні та утриманні дітей не приймає. На даний час позивач забезпечує дітей сам, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.
Ухвалою Покровського міського суду від 18 грудня 2025 року провадження у справі відкрито та справу призначено в загальному провадженні до розгляду на 19 січня 2026 року.
Ухвалою Покровського міського суду від 23 лютого 2026 року до участі у розгляді вказаної справи залучено в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог – Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Покровської міської ради. 
Ухвалою Покровського міського суду від 14 квітня 2026 року закрито підготовче судове провадження по справі та справу призначено розглядом на 05 травня 2026 року. 
Позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, надали до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Крім того, просить розглянути справу за їх відсутності, не заперечують проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.
 
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Покровської міської ради – Андрєєва Н.Л. просила справу розглянути без їх участі, при вирішенні спору покладалась на розсуд суду. 
 
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку.
Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні данні, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження. 
Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. 
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, з 22.07.2011 р. ОСОБА_1 перебуває у зареєстровану шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 видане відділом реєстрації актів громадянського стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Номер запису в Книзі реєстрації шлюбів - 105 від 22.07.2011 року.
Від даного шлюбу сторони мають двох дітей:  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Діти на даний момент проживають разом з позивачем, що підтверджується доказами наданими до суду, а саме: декларації про вибір лікаря неповнолітнім ОСОБА_3 , 08.09.2012 року та ОСОБА_3 , 30.05.2017 року, що укладені між лікарем та законним представником дітей – ОСОБА_1 , характеристика з місця проживання позивача ОСОБА_1 , яка підтверджує що останній фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з двома дітьми, які знаходяться на його утриманні.
Крім цього, надані довідки з комунальних навчальних закладів, про те, що діти їх відвідують.
Відповідач не приймає участі у вихованні та повноцінному розвитку дітей, у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на їхнє утримання, витрати на харчування, сезонний одяг, канцелярію, необхідне профілактичне – оздоровче лікування тощо.
У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованого Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі – Конвенція про права дитини) визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. 
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі (далі – СК) України. 
Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
На підставі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.
У відповідності до п.17 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
В ч.1 статті 183 СК зазначено, що частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом.
Позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), що в свою чергу не суперечить нормам чинного законодавства.
На підставі викладеного, беручи до уваги норми чинного законодавства, зважаючи на те, що відповідач відзив не надала та жодним чином не спростувала доводи позивача, оскільки суд приймає рішення на підставі наявних в матеріалах справи документах, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог позивача.
Згідно ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів -у межах стягнення суми платежу за один місяць.
Згідно з п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10-12, 76-81, 141, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП – НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП – НОМЕР_3 ) аліменти на утримання спільних дітей, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх вивід її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 15.12.2026 року і до досягнення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, після чого стягувати аліменти на утримання  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2  у розмірі частини всіх вивід її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2  повноліття.
Рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП – НОМЕР_2 ), зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь держави (Отримувач коштів: ГУК у м. Київі/м. Київ/22030106; Код отримувача (ЄДРПОУ) 37993783;. Банк отримувача – Казначейство України (ЕАП); Рахунок: № UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір в розмірі 1331 грн. 20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 28.05.2026 року.

Суддя Покровського  міського суду	  О. В. Гаєвий