Справа № 523/7901/26
Провадження №2/523/5396/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
/заочне/
"01" червня 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд міста Одеси, в складі: 

головуючого судді - Малиновського О.М.
за участю секретаря - Березніченко В.Є. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами в яких просить стягнути з відповідача завдану його майну матеріальну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 195 911грн. , моральну шкоду в розмірі 90000грн. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.11.2025р. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху України та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Ford Escape» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який в свою чергу від удару зіткнувся з автомобілем марки «Сhevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП автомобіль позивача зазнав механічних ушкодження. За зверненням позивача ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» сплатила йому на відшкодування матеріальної шкоди 250 000грн., на відшкодування виплат у зв`язку з лікуванням 9173, 95грн. 
Водночас, розмір завданої шкоди експертом був визначений на рівні ринкової вартості транспортного засобу у розмірі 456826грн. Пошкоджений автомобіль марки «Ford Escape» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 був проданий позивачем за 25000грн. Отже, на думку позивача вартість завданої відповідачем матеріальної шкоди, яка перевищує ліміт страхової відповідальності, складає 181 826грн. Окрім цієї суми позивач просить стягнути вартість послуг на стоянці (штрафному майданчику) після ДТП в розмірі 3900грн, а також 1800грн. вартість послуг з перевозки пошкодженого автомобіля. Також позивач просить стягнути з відповідача 2190грн. за надані послуги із зберігання пошкодженого автомобіля на стоянці до його продажу, 5000грн. за надані послуги судовим експертом з оцінювання завданої шкоди., 1195грн. як різницю між розміром страхової премії (3697грн.), кількістю днів експлуатації автомобіля до моменту ДТП (81,03грн.) та сумою коштів, які залишилися у страховика на рахунку до наступного звернення (2420,78грн.) Всього, позивач просить стягнути завдану матеріальну шкоду в розмірі 195 911грн. 
Крім завданої матеріальної шкоди, позивач просить стягнути моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 90000грн. та мотивує її душевними стражданнями, неможливістю користуватися транспортним засобом, фізичним болем через завданні ушкодження здоров`ю, вимушений представляти свої права в суді. 
Наведені обставини стали підставою для звернення до суду. 
Відповідач не направив до суду відзиву та/або заперечення на позовні вимоги. 

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді 22.04.2026р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 

ІІІ. Позиції сторін.

Позивач в судове засідання не з`явився, направи заяву про підтримання позовних вимог та розгляду справи за їх відсутності. 
Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи належним чином направлялись повістки про виклик. Згідно поштового повідомлення відповідач за місцем своєї реєстрації відсутній, що вказує на його повідомлення про час та місце розгляду справи належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК). 
За письмовою згодою позивача та за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, дійшов наступного висновку.
27.11.2026 року о 07.40 годині в м.Одесі, по вул. Миколаївська дорога на перехресті з вулицею Сортувальна, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, не стежив за дорожньою обстановкою, не впорався з керуванням, здійснивши виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення із автомобілем «Ford Escape» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку, і який у свою чергу від удару зіткнувся з автомобілем «Сhevrolet Aveo», номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , який рухався праворуч у суміжній смузі. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2.3.б, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. 
Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 
Постановою Пересипського районного суду м. Одеси від 12.03.2026р. у справі №523/3282/26 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП, що мало місце 27.11.2026р. та накладено адміністративне стягнення за скоєння правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850,00грн. 
Таким чином, факт скоєння ДТП та вина ОСОБА_2 у завданні матеріальної шкоди транспортному засобу марки «Ford Escape» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , належного на праві власності ОСОБА_1 , встановлені та є доведеними.
З наданого позивачем висновку судового експерта № 9002 від 16.02.2026р. вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ford Escape» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 27.11.2025р. склала 456 826грн., розмір якої прирівняний до ринкової вартості вказаного автомобіля. 
Цивільна відповідальність керованого ОСОБА_2 транспортним засобом марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у ПАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп».
За зверненням позивача, страховиком на користь ОСОБА_1 у відшкодування завданої ОСОБА_2 шкоди сплачена сума страхового відшкодування в розмірі 250 000грн. та 9173,95грн. на відшкодування витрат понесених позивачем на лікування. 
Пошкоджений автомобіль марки «Ford Escape» реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 був проданий позивачем за 25000грн. про що свідчить надана копія договору купівлі-продажу від 28.03.2026р. 
За надані послуги з оцінювання завданої шкоди, позивачем було сплачено експерту 5000грн. (платіжна інструкція від 04.02.2026р.).
За час перебування автомобіля марки «Ford Escape», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 на штрафному майданчику після ДТП, позивачем були сплачені послуги на суму 3900грн. 
Вартість послуг за перевезення пошкодженого автомобіля марки «Ford Escape», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 позивач сплатив 1800грн. 
За час збереження пошкодженого автомобіля марки «Ford Escape», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 на автостоянці до його продажу позивач поніс витрати на суму 2190грн. 
Також, автомобіль марки «Ford Escape», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 на час ДТП був застрахований у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» за який позивачем було сплачено 3 697грн., який почав діяти з 19.11.2025р. Отже, позивачем понесені витрати у розмірі 1195грн., як різницю між розміром страхової премії (3697грн.), кількістю днів експлуатації автомобіля до моменту ДТП (81,03грн.) та сумою коштів, які залишилися у страховика на рахунку до наступного звернення (2420,78грн.)
З представлених з боку позивача медичних документів слідує, що ОСОБА_1 проходив медичне лікування внаслідок отриманих ушкоджень здоров`я під час ДТП, яка мала місце 27.11.2025р.
Підставою звернення до суду з позовом про відшкодування матеріальної шкоди є пошкодження майна, належного позивачу на праві власності, яке відбулось внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та внаслідок недостатності відшкодованих страхових відшкодування для відновлення пошкодженого майна, а також відшкодування завданої моральної шкоди. 

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.
Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).
За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник – особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки – особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).
Отже з системного аналізу статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (ч.2 ст.1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК, п. 1 ч.2 ст.1167 ЦК).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.
Оцінка вказаних доказів, як кожного окремо так і в їх сукупності, вказує на те, що позивачем доведена та підтверджена належними та допустимими доказами протиправна, винна поведінка ОСОБА_2 , у вигляді порушення Правил дорожнього руху, які перебувають в причино-наслідковому зв`язку із завданою майну позивача шкодою.
Відповідач не спростував належними та допустимими доказами своєї невинуватості у пошкодженні майна позивача, яке мало місце 13.10.2023р., не заявив та не надав доказів щодо спростування заявленого позивачем розміру спричиненої майнової шкоди, хоча це є його процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.
Визначаючи розмір матеріальної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд враховує наступне. 
За твердженням позивача, внаслідок забезпечення відповідачем керованого ним транспортного засобу полюсом обов`язкового страхування, за зверненням ОСОБА_1 ПрАТ «УСК «Княжна Вієнна Іншуранс Груп» перерахувала на його користь суму страхового відшкодування в розмірі 250 000грн. та та 9173,95грн. на відшкодування витрат понесених позивачем на лікування.
Водночас, як було встановлено та підтверджено позивачем розмір завданої матеріальної шкоди автомобілю марки «Ford Escape», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок ДТП, яка сталася 27.11.2025р. склав 456 826грн. 
При цьому висновком експерта сума завданої матеріальної шкоди позивачу була прирівняна до ринкової вартості автомобіля марки «Ford Escape», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 . 
Позивач, в свою чергу, не вважаючи належний та пошкоджений автомобіль фізично знищеним, продав його за 25 000грн. на підставі договору купівлі-продажу. 
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що позивачу страховиком було відшкодовано суму шкоди, завданої ОСОБА_2 у розмірі 250 000,00грн., приймаючи до уваги, що пошкоджений автомобіль був проданий за 25000грн., то розмір невідшкодованої матеріальної шкоди, який перевищує розмір страхового ліміту, складає 181 826грн., які в і підлягають стягненню з відповідача. 
Окрім цього, з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати на визначення судовим експертом розміру шкоди (5000грн.), витрати за штрафний майданчик (3900гр.), витрати за завантаження/розвантаження та перевозки автомобіля (1800грн.), послуги автостоянки (2190грн.), залишок сплаченої суми страхування ТЗ (1195грн.).
Таким чином, загальна сума відшкодування завданої матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, складає 195 911грн. 
Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд приймає до уваги обсяг фізичних, а як наслідок душевних й психічних страждань, які переніс ОСОБА_1 , як від пошкодження майна – автомобіля, так і від отриманих травм внаслідок ДТП, внаслідок чого він був вимушений змінити звичний для нього образ життя, докладати додаткових зусиль для відновлення свого стану здоров`я. 
Наявність зазначених обставин, як кожен окремо, так і їх сукупність вказують на доведеність факту завдання позивачу моральної шкоди, внаслідок ДТП яке мале місце 27.11.2025р.
Разом з тим, з огляду на принципи виваженості, розумності та справедливості, приймаючи до уваги конкретні обставини у даній справі, суд вважає, що стягненню підлягає завдана моральна шкода в розмірі 10 000грн. 
На підставі викладеного, зважаючи на фактичні обставини встановлені судом, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, які, з огляду на зазначені вище мотиви, підлягають задоволенню частково. 

VІ. Судові витрати.

Згідно статей 141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам (72%) з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 2060грн. 
Керуючись ст.ст.12,81,141,263,280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ 

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 195911грн., моральну шкоду в розмірі 10000грн., судові витрати в розмірі 2060грн. 

Учасники справи:
Позивач: 
ОСОБА_1 , рнокпп: НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 .
Відповідач: 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . 
Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду. 
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.
Повне рішення складено 01 червня 2026р. 

Суддя