ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 травня 2026 р. 	Справа № 440/15736/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 (суддя Удовіченко С.О.; м. Полтава) по справі № 440/15736/25
за позовом ОСОБА_1 
до Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області (надалі також - відповідач) в якій просила суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення 56 сесії 8 скликання Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області №85 від 24.10.2025 "Про розгляд заяви ОСОБА_1 ".
- зобов`язати Оржицьку селищну раду Лубенського району Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) від 08.09.2025 та виділити ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 6,04 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області у цивільній справі № 543/724/24 від 10.09.2024 за рахунок частини земельної ділянки з кадастровим номером 5323688200:00:024:0009 площею 39,62 га, яка розташована на території Яблунівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області.
- зобов`язати Оржицьку селищну раду Лубенського району Полтавської області надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в розмірі 6,04 умовних кадастрових гектарах за рахунок частини земельної ділянки з кадастровим номером 5323688200:00:024:0009 площею 39,62 га, яка розташована на території Яблунівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області.
Ухвалою від 24 листопада 2025 року Полтавський окружний адміністративний суд відмовив у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Роз`яснив позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається. 
Роз`яснив, що даний спір має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Позивач не погодилась з ухвалою суду першої інстанції та подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2025 року в адміністративній справі № 440/15736/25, а справу передати на розгляд суду першої інстанції.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції неправильно встановив характер спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку про непоширення на цей спір предметної юрисдикції адміністративних судів і необхідність його вирішення в порядку цивільного судочинства.
Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Справа розглядається в порядку письмового провадження, відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 311, ч. 1 ст. 312 КАС України, за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав. 
Судом встановлено, що 28.03.1996 головою Яблунівської ради народних депутатів видано колективному сільськогосподарському підприємству "Яблуневе" Державний акт на право колективної власності на землю площею 3973,6 га.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 10.07.2018 10.07.2018, державним реєстратором зареєстровано договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 5323688200:00:024:0009, площею 39,6225, укладений між Оржицькою селищною радою та СФГ "Надія", дата закінчення 08.07.2030.
Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 10.09.2024 по справі № 453/724/24 визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 право на земельну частку ( пай ) розміром 6, 04 умовних кадастрових гектари, що розташована на території Яблунівської сільської ради, Оржицького району, Полтавської області (на даний час Оржицька об`єднана територіальна громада, Лубенського району, Полтавської області) та яка належала ОСОБА_2 на підставі Технічної документації по паюванню земель, переданих у колективну власність колективному сільськогосподарському підприємству "Яблуневе" Оржицького району Полтавської області.
24.10.2025 Оржицькою селищною радою Лубенського району Полтавської області, керуючись пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статтями 12, 118, 121, 122 Земельного кодексу України, договором оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 29.05.2009 року, додатковою угодою до договору оренди від 09.08.2012 року реєстраційний номер 040955900004 від 17.09.2009 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 06.08.2021 року індексний номер витягу 269313503, розглянувши заяву гр. ОСОБА_1 від 08.09.2025 р взявши до уваги рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 10.09.2024 року у справі № 543/724/24, та рекомендацію спільного засідання постійних комісій селищної ради (протокол № 9 від 21.10.2025 року), селищна рада, прийняла рішення №85, яким вирішено відмовити гр. ОСОБА_1 в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,04 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 5323688200:00:024:0009, що знаходиться на території Яблунівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України та абзацу другого пункту 21 Договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 29,05.2009 року, а саме: відсутнє погодження землекористувача земельної ділянки 5 кадастровим номером 5323688200:00:024:0009, орендодавець зобов`язаний - не втручатись у господарську діяльність Орендаря і не створювати йому будь-яких перешкод при виконанні умов цього договору.
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача фактично зводяться до зобов`язання Оржицьку селищну раду Лубенського району Полтавської області виділити ОСОБА_1 в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 6,04 в умовних кадастрових гектарах за рахунок частини земельної ділянки з кадастровим номером 5323688200:00:024:0009 площею 39,62 га та надати дозвіл на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної даної земельної ділянки в натурі.
Однак, земельна ділянка з кадастровим номером 5323688200:0024:0009 площею 39,62 га перебуває до 08.07.2030 в оренді СФГ "Надія".
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що цей спір не може бути вирішено у межах розгляду адміністративної справи, оскільки потребує оцінки питання правомірності не лише рішення 56 сесії 8 скликання Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області №85 від 24.10.2025 "Про розгляд заяви ОСОБА_1 " на предмет дотримання процедури його прийняття, але й правомірності виділення земельної ділянки площею 6,04 га із земельної ділянки з кадастровим номером 5323688200:00:024:0009 площею 39,62 га, яка перебуває в оренді СФГ "Надія" та як наслідок вплине на речові права останнього.
За висновком суду, даний спір має вирішуватися місцевим загальним судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За приписами пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Згідно із частиною третьою статті 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Як убачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,04 в умовних кадастрових гектарах за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером 5323688200:00:024:0009, що знаходиться на території Яблунівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, рішенням 56 сесії 8 скликання Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області №85 від 24.10.2025 "Про розгляд заяви ОСОБА_1 ", що є предметом оскарження у цій справі.
З метою поновлення прав та інтересів, за захистом яких позивач звернулась до суду, у позові ставиться питання про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) від 08.09.2025 та виділити позивачу в натурі (на місцевості) земельну частку (пай) площею 6,04 в умовних кадастрових гектарах, відповідно до Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області у цивільній справі № 543/724/24 від 10.09.2024 за рахунок частини земельної ділянки з кадастровим номером 5323688200:00:024:0009 площею 39,62 га, яка розташована на території Яблунівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області, а також надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в розмірі 6,04 умовних кадастрових гектарах за рахунок частини земельної ділянки з кадастровим номером 5323688200:00:024:0009 площею 39,62 га, яка розташована на території Яблунівського старостинського округу Оржицької селищної ради Лубенського району Полтавської області.
Відповідно до Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) органи місцевого самоврядування наділені значними повноваженнями у різних галузях, зокрема у сферах бюджету та фінансів, соціально-економічного і культурного розвитку, управління комунальною власністю, житлово-комунального господарства, регулювання земельних відносин, соціального захисту населення тощо. Реалізуючи зазначені повноваження, органи місцевого самоврядування наділені правом приймати управлінські рішення.
У статті 1 Закону № 280/97-ВР наведено визначення виконавчих органів рад, згідно з яким ці органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.
Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону № 280/97-ВР установлено, що вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин належить до повноважень сільських, селищних, міських рад.
У статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначені повноваження сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів, до яких, зокрема, належать: розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, особливості розпорядження землями та використання земель, що залишилися у колективній власності після розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) визначає Закон України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (далі - Закон № 899).
Статтею 5 Закону № 899 визначені повноваження сільських, селищних, міських рад щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв).
Так, сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості): розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості); уточняють списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); уточняють місце розташування, межі і площі сільськогосподарських угідь, які підлягають розподілу між власниками земельних часток (паїв); укладають із землевпорядними організаціями договори на виконання робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та виготовлення відповідної документації із землеустрою, якщо такі роботи виконуються за рахунок місцевого бюджету; сприяють в укладанні договорів на виконання землевпорядними організаціями робіт із землеустрою щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості), якщо такі роботи виконуються за рахунок осіб, які мають право на земельну частку (пай), або за рахунок коштів підприємств, установ та організацій, що орендують земельні частки (паї), проектів технічної допомоги тощо; надають землевпорядним організаціям уточнені списки осіб, які мають право на земельну частку (пай); розглядають та погоджують проекти землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); організовують проведення розподілу земельних ділянок між особами, які мають право на виділення їм земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та земель, що залишилися у колективній власності, в порядку, визначеному цим Законом; оформляють матеріали обміну земельними частками (паями), проведеного за бажанням їх власників до моменту державної реєстрації права власності на земельну ділянку.
Отже, питання виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) врегульовані законодавством, насамперед Законом № 899-IV, у якому регламентовано, хто, які особи, які мають право на земельну частку (пай), прописана послідовність дій останніх, визначені підстави для виділення земельних ділянок в натурі, визначені компетентні органи, які розглядають звернення щодо виділення земельних часток на місцевості. У цьому та кореспондуючих йому законодавчих актах встановлені повноваження останніх й описано точний і зрозумілий опис послідовності (алгоритм) їхніх дій та рішень. За законом реалізація питання про виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) віднесена до повноважень державних органів влади, зокрема, органів місцевого самоврядування.
Якщо орган, який наділений повноваженнями на прийняття рішення про виділення земельної ділянки на місцевості, ці повноваження буде використовувати чи застосовувати не на підставі чи всупереч вимогам законодавства, то тоді може виникнути спір, в основі якого перебуватиме ймовірне порушення, недотримання або в іншій формі невиконання вимог закону, які зачіпатимуть права чи інтереси особи. Такий спір буде прямо пов`язаний з органом держави або в особі органу місцевого самоврядування з владою (владною діяльністю).
Коли спір, стороною в якому є орган державної влади чи місцевого самоврядування, суть якого полягатиме в основному в тому, що ці органи не діють у законодавчо визначеному порядку, поза межами повноважень чи із порушеннями, то такий спір набуває ознак публічно-правового спору, оскільки юридичний характер державного розсуду в цих спірних правовідносинах надає діям та рішенням суб`єкта владних повноважень ознак публічності, які регулюються публічно-правовими нормами.
У такому правовому відношенні суб`єкт владних повноважень не має можливості вирішувати спір автономно, керуючись власною волею, вільно від законодавчих положень чи іншим способом, характерним для приватноправових відносин.
Конституційний Суд України в Рішенні від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі № 1-6/2010 за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України констатував, що системний аналіз положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні (частини першої статті 10, статей 16, 17, 18, 25, 26 та інших) свідчить, що органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їхньої компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу. Як суб`єкти владних повноважень органи місцевого самоврядування вирішують в межах закону питання в галузі земельних відносин. . Відповідно до пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності. . За Конституцією і законами України публічно-правові спори в Україні розглядають і вирішують суди загальної юрисдикції в порядку кримінального та адміністративного судочинства . Як далі зазначив Суд, вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів, крім публічно-правових спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення.
Зіставивши суть спірних правовідносин у цій справі та суб`єктний склад її учасників, колегія суддів доходить висновку, що цей спір не пов`язаний з вирішенням питання приватноправового характеру, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень (органу місцевого самоврядування), який реалізовує у цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції шляхом розгляду питання про виділення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
У цій справі немає правових і фактичних підстав вважати, що спірні відносини ґрунтуються на набутому СФГ "Надія" праві користування земельною ділянкою на підставі договору оренди, з огляду на приписи ст. 13 Закону № 899-IV. 
З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Згідно з частиною 1 статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відповідно до частини 3 статті 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, тому ухвала Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 24.11.2025 по справі № 440/15736/25 - скасувати.
Справу № 440/15736/25 направити до Полтавського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		С.П. Жигилій 	
Судді	   	Я.М. Макаренко   Т.С. Перцова