Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/4461/26
 
Провадження № 2/711/2741/26

 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
 
головуючого – судді Булгакової Г.В.,
 
за участю секретаря судового засідання – Кошубінської Л.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
Позивач АТ «ПУМБ», в особі представника за довіреністю Донцової Є.О., звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкас з позовом, у якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1012505535 від 07.08.2023 у розмірі 56 547,53 грн. та судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.
 
Позов обґрунтований тим, що 07.08.2023 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1012505535, на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 50 167,96 грн. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Цивільний кодекс України, окрім обов`язку належного виконання зобов`язання, встановлює також принцип своєчасності його виконання: відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Однак відповідач свої кредитні зобов`язання належним чином не виконує протягом тривалого часу. У зв`язку з цим заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем станом на 01.03.2026 становить 56 547,53 грн., з яких: 44 783,37 грн. - заборгованість за кредитом; 8,70 грн. - заборгованість за процентами; 11 755,46 грн. - заборгованість за комісією. Позивач направляв письмову вимогу (повідомлення) про погашення боргу на адресу місця проживання відповідача, зазначену нею в анкеті-заяві на отримання кредиту, проте у встановлений строк заборгованість добровільно погашена не була. На підставі викладеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 1012505535 від 07.08.2023 у розмірі 56 547,53 грн. та витрати на сплату судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2026, вказану справу передано для розгляду судді Булгаковій Г.В.
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.05.2026 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві ОСОБА_2 просила розглядати справу за відсутності представника АТ «ПУМБ», а також зазначила, що проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила; відзиву на позовну заяву не подала; клопотань про відкладення розгляду або про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.
 
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог частини 8 статті 178, частини 4 статті 223 та частини 1 статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

 
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов такого висновку.
 
Судом встановлено, що 07.08.2023 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 шляхом підписання Заяви № 1012505535 в електронній формі укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та отримано споживчий кредит «Рефінансування».
 
Відповідно до умов вказаного договору: сума кредиту склала 50 167,96 грн.; цільове призначення - погашення заборгованості за іншим кредитним договором № 2001710378701 та сплата разової комісії банку; строк кредитування - 48 місяців; процентна ставка - 0,01% річних; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 1,6%; порядок повернення - ануїтетними (рівними) щомісячними платежами згідно із затвердженим графіком у розмірі 1 848,07 грн. (останній платіж - 1 847,76 грн.).
 
На виконання умов договору АТ «ПУМБ» перерахувало кошти у розмірі 50 167,96 грн. на кредитний рахунок відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується платіжною інструкцією № TR.69930471.81699.25578 від 07.08.2023. 
 
З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконувала, платежі здійснювала не в повному обсязі, а з лютого 2024 року внесення коштів повністю припинила. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору, станом на 01.03.2026 утворилася заборгованість у загальному розмірі 56 547,53 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 44 783,37 грн.; заборгованості за процентами - 8,70 грн.; заборгованості за комісією - 11 755,46 грн.
 
02.03.2026 АТ «ПУМБ» направило на адресу ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) про погашення заборгованості у розмірі 56 547,53 грн. протягом 30 календарних днів з моменту отримання листа, однак у зазначений строк заборгованість добровільно погашена не була.
 
Будь-яких доказів, які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості або свідчили про належне виконання кредитних зобов`язань чи повне погашення боргу, відповідачем суду надано не було.
 
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.
 
Відповідно до частин 1, 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
 
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
 
Згідно з пунктами 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
 
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
 
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Статями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
 
Згідно зі статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
 
Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
 
Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зокрема те, що відповідач отримала кредитні кошти, однак свої зобов`язання належним чином не виконувала, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом (тілом кредиту) та за процентами.
 
Щодо позовних вимог у частині стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд зазначає таке.
 
Правовідносини з приводу отримання споживчого кредиту врегульовані положеннями Закону України «Про споживче кредитування».
 
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
 
Згідно з частиною 2 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
 
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
 
Водночас, відповідно до частини 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
 
Згідно з частиною 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
 
У розділі Споживчий кредит «Рефінансування» Заяви № 1012505535 від 07.08.2023 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб зазначено, що розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 1,6%. У розділі Графік платежів містяться відомості про те, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 802,69 грн щомісяця. Загальний розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості за графіком становить 38 529,12 грн.
 
Разом з тим, у Заяві № 1012505535 від 07.08.2023 не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості (списання, зарахування кредитної заборгованості, розрахунково-касові операції, надання консультативних та інформаційних послуг) за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.
 
Суд наголошує, що встановлення щомісячної комісії за обслуговування кредиту без надання споживачу жодних додаткових чи супутніх послуг (окрім тих, безкоштовне надання яких прямо передбачено частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування») покладає на споживача надмірний фінансовий тягар та суперечить засадам добросовісності.
 
Відповідно до частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
 
Враховуючи, що АТ «ПУМБ» не зазначило та не надало доказів наявності й переліку фактичних послуг, які надавалися споживачу за вказану комісію, та погодження їх із споживачем при укладенні кредитного договору, положення Заяви № 1012505535 від 07.08.2023 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемним відповідно до частин 1 та 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
 
Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеним у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21.
 
Відтак, нарахування позивачем заборгованості за комісією у розмірі 11 755,46 грн. є безпідставним, і в задоволенні цієї частини позовних вимог слід відмовити.
 
З розрахунку заборгованості вбачається, що в рахунок погашення заборгованості за комісією ОСОБА_1 фактично сплатила банку кошти в загальному розмірі 4 013,45 грн.
 
Враховуючи нікчемність умов договору про стягнення щомісячної комісії, кошти в сумі 4 013,45 грн., які були фактично сплачені відповідачем як комісія, підлягають зарахуванню на погашення основного боргу (тіла кредиту).
 
Таким чином, заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості за тілом кредиту (44 783,37 грн.) підлягає зменшенню на розмір сплаченої комісії (4 013,45 грн.).
 
За таких обставин, позов АТ «ПУМБ» підлягає частковому задоволенню. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 40 769,92 грн. та за процентами в розмірі 8,70 грн., а всього 40 778,62 грн.
 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 40 778,62 грн., що складає 72,11% від загальної ціни позову (56 547,53 грн.), то із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 919,66 грн.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 142, 206, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-
 
УХВАЛИВ:
 
Позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (ЄДРПОУ 14282829, місцезнаходження: вул. Андріївська, буд. 4, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 1012505535 від 07.08.2023 у розмірі 40 778,62 грн. та судовий збір у розмірі 1 919,66 грн., а всього 42 698,28 грн. 
 
У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 
 
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
 
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

 
Головуючий:	  	Г.  В.  Булгакова