СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ун. № 759/29545/25
пр. № 2/759/4980/26
25 травня 2026 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Ключника А.С. за участю секретаря судового засідання Валинкевич В.А., позивача ОСОБА_1 , її представників адвокатів Богайчук С.В., Цвєтова Д.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову у праві на приватизацію,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року позивач звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову у праві на приватизацію.
Позов обґрунтовано тим, що рішенням Святошинської районної державної адміністрації в м. Києві від 08.10.2025 року №32/112 позивачу відмовлено у приватизації квартири АДРЕСА_1 з підстав, що спірна квартира перебуває у господарському віданні Державної установи «Науковий центр радіаційної медицини Академії медичних наук України». Розпорядження про передачу цієї квартири до комунальної власності територіальної громади міста Києва до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації не надходило.
Позивач не погоджується із зазначеним рішенням, вважає його незаконним та безпідставним, виходячи з наступних обставин.
28 травня 2010 року згідно акту №1/124 від Товариство з обмеженою відповідальністю «Контакат-Інвест» передало Державній установі "Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук України" 24 квартири, які знаходяться в буднику АДРЕСА_1 .
22 грудня 2011 року постановою Президії Національної академії медичних наук №26/7 «Про передачу житлових приміщень ДУ «Національний науковий радіаційної медицини Національної академії медичних наук України" вирішено: «Закріпити в установленому законодавством порядку на праві оперативного управління за ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини НАМН» 26 збудованих квартир в будинку за адресою: АДРЕСА_2 .
19.09 2011 року позивачем та членами його сім`ї ( ОСОБА_1 , чоловік Позивача ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 - мати Позивача) було подано заяву про надання житла згідно довідки №1319 від 16.09.2011 р. про перебування на квартирному обліку в Голосіївський РДА м. Києва.
20.09.2012 року Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві адміністрації «Про затвердження спільних рішень адміністрацій і профспілкових комітетів підприємств, установ, організацій Шевченківського району про надання жилих приміщень» №642 затверджено спільні рішення адміністрацій та профспілкових комітетів підприємств, установ та організацій Шевченківського району про надання жилих приміщень.
26.09.2012 року позивач з сім`єю з трьох осіб отримав ордер № 05221 серії Б на право на зайняття житлового приміщення, яке складається з однієї ізольованої кімнати, житловою площею 16, 2 кв. м. АДРЕСА_1 . Підстава отримання ордеру - Розпорядження Шевченківської РДА від 20.09.2012 року № 642.
22.09.2025 року Позивач подав заяву до Святошинської РДА про оформлення в приватну власність квартири АДРЕСА_3 та додав до заяви наступні документи: копії документів що посвідчують особу заявника та всіх членів сім`ї , документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, завірену копії ордеру, довідку про склад сім`ї, технічний паспорт на квартиру та інші необхідні документи.
08.10.2025 року Святошинською РДА відмовлено Позивачу у приватизації, про що свідчить лист № 32/112 надісланий Позивачу «Про відмову в приватизації квартири за АДРЕСА_1 .
Проте з таким рішення відповідача позивач не погодився та звернувся до суду з відповідним позовом, у якому просив: 
визнати неправомірною відмову Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації № 32/112 від 08.10.2025, в безоплатній передачі у власність Позивача в порядку приватизації квартири АДРЕСА_3 ; 
визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_3 ; 
зобов`язати Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію, як орган приватизації державного житлового фонду, провести за ОСОБА_1 приватизацію вказаної квартири АДРЕСА_3 .
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2025 року визначено головуючого суддю Ключника А.С. (а.с. 53).
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.12.2025 позовну заяву позивача залишено без руху (а.с. 55-56).
15.12.2025 позивачем подано до суду заяву про усунення недоліків.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17.12.2025 відкрито провадження у справі, за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с. 110).
25.03.2026 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти задоволення позову, зазначивши, що правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначаються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначається Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за № 109/17404.
Квартира АДРЕСА_1 перебуває у господарському віданні Державної установи «Науковий центр радіаційної медицини Академії медичних наук України». Розпорядження про передачу цієї квартири до комунальної власності територіальної громади міста Києва до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації не надходило, у зв`язку з чим позивачу відмовлено у приватизації квартири АДРЕСА_1 .
Будинок АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_1 не перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва та не передані до сфери управління Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації. Відтак, Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація відмовляючи позивачеві у задоволенні заяви щодо приватизації спірної квартири діяла відповідно до вимог законодавства та у межах наданих повноважень, оскільки, в даному випадку, не є належним органом, уповноваженим на здійснення приватизації спірного житла.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.04.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті (а.с. 170).
У судовому засіданні позивач та його представники підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Суд, вислухавши пояснення позивача та його представників, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 20.09.2012 року Розпорядженням Шевченківської районної у м. Києві адміністрації «Про затвердження спільних рішень адміністрацій і профспілкових комітетів підприємств, установ, організацій Шевченківського району про надання жилих приміщень» №642 затверджено спільні рішення адміністрацій та профспілкових комітетів підприємств, установ та організацій Шевченківського району про надання жилих приміщень.
26.09.2012 року позивач з сім`єю з трьох осіб отримав ордер № 05221 серії Б на право на зайняття житлового приміщення, яке складається з однієї ізольованої кімнати, житловою площею 16, 2 кв. м. АДРЕСА_1 . Підстава отримання ордеру - Розпорядження Шевченківської РДА від 20.09.2012 року № 642.
22.09.2025 року Позивач подав заяву до Святошинської РДА про оформлення в приватну власність квартири АДРЕСА_3 та додав до заяви наступні документи: копії документів що посвідчують особу заявника та всіх членів сім`ї , документи, що підтверджують невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду, завірену копії ордеру, довідку про склад сім`ї, технічний паспорт на квартиру та інші необхідні документи.
08.10.2025 року Святошинською РДА відмовлено Позивачу у приватизації, про що свідчить лист № 32/112 надісланий Позивачу «Про відмову в приватизації квартири за АДРЕСА_1 . Вищезгадана відмова обґрунтована тим, що спірна квартира перебуває у господарському віданні Державної установи «Науковий центр радіаційної медицини Академії медичних наук України». Розпорядження про передачу цієї квартири до комунальної власності територіальної громади міста Києва до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації не надходило.
Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У статті 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом.
Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначаються Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».
Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що метою приватизації державного житлового фонду є створення умов для здійснення права громадян на вільний вибір способу задоволення потреб у житлі, залучення громадян до участі в утриманні і збереженні існуючого житла та формування ринкових відносин.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.
Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 та ч. 5 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян з доплатою, безоплатно чи з компенсацією відповідно до статті 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), житлове приміщення у гуртожитку, яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення.
Порядок передачі квартир багатоквартирних будинків, одноквартирних будинків, жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму, у власність громадян визначається Положенням про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за № 109/17404 (далі - Положення).
Відповідно до пункту 18 Положення № 396 громадянин подає до органів приватизації такі документи: заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копії документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, копії свідоцтв про народження), які проживають разом з ним; копії довідок про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податку громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, які проживають разом з ним (крім випадків, коли через свої релігійні переконання особи відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті); копії документів, виданих органами державної реєстрації актів цивільного стану або судом, що підтверджують родинні відносини між членами сім`ї (свідоцтва про народження, свідоцтва про шлюб, свідоцтва про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, тощо); довідки про реєстрацію місця проживання громадянина, який подає заяву, та всіх членів його сім`ї, зареєстрованих у квартирі (будинку), жилому приміщенні в гуртожитку, кімнаті у комунальній квартирі; технічний паспорт на квартиру (кімнату, жилий блок, секцію) у житловому будинку (гуртожитку), а на одноквартирний будинок - технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок; копія ордера на жиле приміщення або ордера на жилу площу в гуртожитку; документ, що підтверджує невикористання ним та членами його сім`ї житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації відповідно до законодавства (за наявності); заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі.
Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.
За змістом наведених нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок приватизації житлового фонду, особа, яка бажає скористатись таким правом, звертається до відповідного органу із заявою, до якої додає необхідні документи, а цей орган приймає відповідне рішення, яке у випадку незгоди з ним заявника може бути предметом оскарження в суді.
Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 22 липня 2022 року у справі № 686/24506/20 (провадження № 61-17180св21), від 10 липня 2024 року у справі № 760/10769/22 (провадження № 61-2449св24).
Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.
У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 591/6623/16-ц (провадження № 61-21628св18) зазначено, що згідно частини десятої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2 статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС.
Даний перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.
Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2024 року у справі №509/3994/19.
Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з вимогами ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
З огляду на встановлені обставини, оскільки ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук України» делегував органу приватизації державного житлового фонду Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації право на прийняття рішень з питань приватизації житла, ДУ «Національний науковий центр радіаційної медицини Національної академії медичних наук України» не планує і не має наміру звертатися до місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування по питанню передачі будинку, в якому знаходиться спірна квартири, до Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу приватизації державного житлового фонду, а відтак відмова Позивачу в передачі у власність в порядку приватизації спірної квартири за № 32/112 від 08.10.2025 є неправомірною та порушує права позивача на набуття права власності на житло у встановленому законом порядку.
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.
Разом з тим, питання розподілу судових витрат у справі позивачем та його представниками не заявлялось.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 8, 9 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ст.ст. 2, 5, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, 

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання неправомірним та скасування рішення про відмову у праві на приватизацію - задовольнити. 
Визнати неправомірною відмову Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 08.10.2025 року №32/112 як органу приватизації державного житлового фонду в безоплатній передачі у власність ОСОБА_1 в порядку приватизації квартири АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право на приватизацію квартири АДРЕСА_1 .
Зобов`язати Святошинську районну в місті Києві державну адміністрацію як орган приватизації державного житлового фонду провести за ОСОБА_1 приватизацію квартири АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повний текст рішення складено 25.05.2026 року.

Суддя Ключник А.С.