ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1774/26 Справа № 172/684/26 	  	Суддя у 1-й інстанції - Філіппов Є. Є. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 року м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Бондаренко Тетяни Василівни на постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2026 року стосовно 
ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП), 
за участю захисника: Бондаренко Т. В.
ВСТАНОВИВ:
Постановою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Судом першої інстанції, встановлено, що 09.03.2026 року о 15.20 в селищі Васильківка ОСОБА_1 керував транспортним засобом Nissan X TRAIL, державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9а Правил дорожнього руху.
В апеляційній скарзі захисник Бондаренко Т.С. просить поновити процесуальний строк на оскарження постанови суду стосовно ОСОБА_1 , постанову суду скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушень. 
В поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови суду захисник зазначає, що хоч вона і була присутня під час розгляду справи в суді, однак після винесення рішення не могла погодити з ОСОБА_1 позицію щодо написання апеляційної скарги, оскільки він як військовослужбовець в цей період приймав участь у бойових діях.
Зміст доводів апеляційної скарги зводиться до того, що суд першої інстанції не надав належну оцінку матеріалам справи та порушенням які були допущені працівниками поліції під час оформлення протоколу.
Вважає що поліцією використано безпідставно надуману підставу зупинки нібито, що ОСОБА_1 не був пристебнутий паском безпеки, хоча вказаний факт не відповідав дійсності, оскільки б за його наявності він був би притягнутий до адміністративної відповідальності.
Захисник зазначає що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, а керував його товариш. Докази того, що транспортний засіб був зупинений саме у русі та що ним керував саме ОСОБА_1 відсутні. Працівниками поліції під час складання протоколу не були роз`яснені права її підзахисному, чим порушено ст.268 КУпАП.
ОСОБА_1 до суду не з`явився, про час, дату і місце апеляційного провадження повідомлений належним чином та не звертався заявою про відкладення судового засідання, що відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду у його відсутність.
Захисник в суді апеляційної інстанції вважав за можливе розгляд апеляційної скарги без участі ОСОБА_1 , оскільки він є військовослужбовцем, зазначила, що правову позицію з ним погоджено.
Перевіривши постанову суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги захисника, які зводяться до твердження про відсутність доказів керування водієм транспортним засобом, законності зупинки транспортного засобу, порушення права на захист, апеляційний суд доходить наступних висновків. 
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Апеляційний суд вважає, що вищезазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався в повній мірі, а викладений в постанові висновок про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме у керуванні транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння відповідає фактичним обставинам справи та ґрунтується на доказах, наявних в матеріалах справи. 
Приймаючи рішення про доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що його винуватість підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 610516 від 09.03.2026, який складено у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП; відеозаписом з нагрудних відеореєстраторів працівників патрульної поліції, з якого вбачається що ОСОБА_1 добровільно погоджується на пропозицію працівників поліції пройти огляд на виявлення або не виявлення стану алкогольного сп`яніння, при цьому не заперечуючи факт керування транспортним засобом; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, відповідно до якого ОСОБА_1 09.03.2026 року перебував в стані алкогольного сп`яніння, результат тесту 1,55 % проміле та письмовими поясненнями водія.
Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи захисника про недопустимість всіх доказів, наявних в матеріалах справи через відсутність підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 та відсутність доказів цього факту як такі, що ґрунтуються на власному помилковому тлумаченні положень закону.
З запису відеореєстратора, дослідженого в судовому засіданні судом першої інстанції вбачається, що ОСОБА_1 був зупинений працівниками поліції та йому було зазначено причину зупинки – був не пристебнутий паском безпеки, роз`яснено права, запропоновано пройти огляд з метою виявлення або не виявлення стану алкогольного сп`яніння на що він добровільно погодився. 
Доказом факту того, що ОСОБА_1 була оголошена працівниками поліції причина зупинки є запис відеореєстратора і суд апеляційної інстанції вважає що його достатньо для здійснення висновків і наявність письмових доказів вказаного факту не є обов`язковим. 
Доводи захисника про те, що автомобілем керував не ОСОБА_1 а його товариш, спростовуються як відео з боді камер поліцейських, де він не заперечував той факт що він перебував за кермом авто так і його письмовими поясненнями, в яких він зазначив, що випив енергетик, але не помітив, що він містить алкоголь після чого сів за кермо свого автомобіля Nissan X TRAIL та почав рух. Вказав, що вже після його зупинки, в ході розмови з поліцейськими, вони запідозрили що він знаходиться з явними ознаками алкогольного сп`яніння, запропонували пройти тест, на що він погодився і з показниками згоден.
Будь-яких порушень вимог ст. 266 КУпАП апеляційним судом, як і судом першої інстанції, які були б підставою для визнання доказів недійсними, не встановлено, а перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння підтверджується результатом тесту «Drager» від 09.03.2026 року, який склав 1,55 %, який є належним, допустимим та достовірним доказом.
Щодо доводів захисника про порушення права на захист, то вони теж є голослівними. З доказів по справі поліцейського вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснювались його права працівниками поліції, крім того в протоколі про адміністративне правопорушення в графі 13 підпис особи, якій роз`яснені права та обов`язки передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП та яка ознайомлена з датою та часом розгляду справи в суді – стоїть підпис ОСОБА_1 . 
Той факт що працівниками поліції стосовно ОСОБА_1 не винесено постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за непристебнутий ремінь, не свідчить про спростування наявності цієї підстави для зупинки водія. 
Диспозиція вказаної статті окреслює обставини, які підлягають доведенню в межах справи про адміністративне правопорушення і в даній справі такі обставини доведені матеріалами справи, зокрема відеозаписом з нагрудних реєстраторів працівників поліції та результатом тесту, тому будь-яких сумнівів у правильності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції немає.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень вимог статей 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд першої інстанції, з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які були б підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено, а доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішення, власної оцінки доказів справи та положень КУпАП, які апелянт тлумачить на свій розсуд, ігноруючи їх сукупність.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про залишення оскарженої постанови суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника Бондаренко Тетяни Сергіївни про поновлення строку апеляційного оскарження задовольнити.
Апеляційну скаргу захисника Бондаренко Тетяни Сергіївни залишити без задоволення.
Постанову Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2026 року стосовно ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя         О. П. Піскун