Справа № 544/830/26
пров. № 2/544/693/2026
Номер рядка звіту 38

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

15 травня 2026 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Нагорної Н.В.,
за участю секретаря Киричевської В.М.,
розглянувши цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 11.12.2019 між відповідачем ОСОБА_1 та АТ «ОТП БАНК» був укладений кредитний договір №2027926080та відповідачу надано кредитні кошти відповідно до умов та згідно порядку, визначеному кредитним договором. 
21.10.2022 між АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений Договір факторингу № 21/10/22, відповідно до якого відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором №2027926080 від 11.12.2019 на суму 54754,54грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 27799,03грн; заборгованість за відсотками - 20274,27грн; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями - 6681,24грн; заборгованість за пенею - 0грн.
З огляду на зазначене позивач просить стягнути з відповідача зазначену вище суму заборгованість за кредитним договором, сплачений судовий збір в сумі 2662,40грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000грн.
15.04.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнає частково та свою позицію мотивує наступним. 11 грудня 2019 року між позивачем та відповідачем укладений кредитний договір № 2027926080, згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у розмірі 30300грн 00коп. Строк повернення кредиту – 11.12.2024, процентна ставка – 36% річних, комісія за обслуговування споживчого кредиту на загальні споживчі цілі – 0,85% щомісяця. Відповідно до меморіального ордеру від 11.12.2019 № 13447868 банком перераховані відповідачу кредитні кошти за кредитним договором в сумі 30300грн. Факт отримання грошових коштів за вказаними кредитними договорами відповідачем не заперечується. Водночас, п. 1.1. Кредитного договору передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 0,85% від суми кредиту. Згідно з абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року – остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування»), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування». Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст ст. 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Ураховуючи вищенаведене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). В п. 1.1. Кредитного договору встановлено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 0,85%, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо її кредитів, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». За вищенаведених обставин, оскільки відповідачу було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, тому у суду є усі підстави дійти до висновку, що положення пункту 1.1. Кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості, є нікчемними. За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісіями за кредитними договорами, задоволенню не підлягають. Як вбачається із наданих позивачем розрахунків, заборгованість відповідача станом на 21.10.2022 становить 54754,54грн, з яких: заборгованість за кредитом – 27799,03грн, заборгованість за процентами – 20274,27грн, заборгованість за комісією – 6681,24грн. Згідно з розрахунком заборгованості за Кредитним договором відповідач у період часу з 14.01.2020 по 23.09.2020 погасив 2370,68грн – суми комісії за Кредитним договором. Отже позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь Позивача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками за кредитним договором є обґрунтованими, у сумі 48073,30грн (27799,03грн + 20274,27грн). За наведених обставин, оскільки банком без належних на те правових підстав відповідачу було нараховано заборгованість за комісією за кредитним договором у розмірі 6681,24грн, з яких відповідачем сплачено 2370,68грн, які мали бути спрямовані на погашення відсотків та заборгованості за тілом кредиту, то загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, який підлягає стягненню на користь позивача, становить 45702,62грн, виходячи з розрахунку: 27799,03грн (заборгованість по сумі кредиту) + 20274,27грн (заборгованість по відсотках) – 2370,68грн (кошти, внесені відповідачем в рахунок сплати комісій) = 45702,62грн. Також відповідач заперечує проти розміру витрат на правову допомогу, яку позивач просить стягнути з відповідача, оскільки вважає, що сума витрат на професійну правничу допомогу значно завищена та не відповідає складності справи. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Крім цього у зв`язку із розглядом справи відповідач очікує понести витрати в розмірі 4500грн, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу. Позовну заяву ТОВ «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково – стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи фінанс» заборгованість в сумі 45702,62грн. У задоволенні вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити, судові витрати стягнути з позивача.
07.05.2026 від представника позивача надійшли письмові пояснення у справі , в яких він вказує наступне. У поданому до суду відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 позов визнає частково, не заперечує щодо стягнення із нього заборгованості за тілом та процентами за користування кредитом в загальному розмірі 45702,62грн. Щодо нарахованої заборгованості по комісії за управління кредитної заборгованості відповідач заперечує посилаючись на те, що кредитодавцем фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». У ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» в редакції, чинній на час укладення кредитного договору, визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 дійшла висновку, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Разом із тим відповідно до п. 5 кредитного договору, підписанням Кредитного договору позичальник заявляє, гарантує та підтверджує, що: 1) Банк наддав позичальнику в письмовій формі та в повному об`ємі інформацію передбачену Законодавством, що захищає права споживачів; 2) Позичальника перед укладенням Кредитного договору ознайомлено з інформацією, визначеною Паспортом споживчого кредиту, необхідною для отримання Кредиту із порівнянням різних пропозицій Банку з метою прийняття обґрунтованого рішення щодо Кредитного договору; 3)позичальник отримав Кредит на сприятливих для нього умовах; Банк надав Позичальнику підписаний зі сторони Банку оригінальний примірник Кредитного договору зі всіма невід`ємними частинами та всіма додатками до Кредитного договору (зокрема, але не виключно, Графік Платежів з Розрахунком загальної вартості Кредиту); 4) з Правилами кредитування, зокрема з положеннями щодо відповідальності Позичальника, та Тарифами Банку, які є невід`ємною частиною Кредитного договору та які розміщені на офіційному сайті Банку www.otpbank.com.ua, у розділі «Кредитування», ознайомлений і згоден, а також зобов`язується їх належно та неухильно виконувати; примірники Правил кредитування та Тарифів Банку отримав; 5) Послуги Банку пов`язані із видачею Кредиту отримав у повному обсязі. Зауваження щодо якості та обсягу Послуг, у тому числі послуг, наданих Банком та оплати Комісійної винагороди завидачу Кредиту відсутні. Згідно з п. 13.1. Правил кредитування АТ «ОТП БАНК» в редакції від 19.07.2019, які розміщені на сайті первісного кредитора, протягом дії Кредитного договору, Банк на вимогу Позичальника, але не частіше одного разу на місяць, безоплатно в усній формі або за допомогою сервісу Інтернет-банкінгу OTP-Smart повідомляє інформацію про поточний розмір Боргових зобов`язань (розмір суми Кредиту, повернутої Банку, щодо погашення Боргових зобов`язань, зокрема інформацію про Платежі за Кредитним договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум, а також іншу інформацію, надання якої передбачено Законодавством. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості (Комісія за управління Кредитом) становить певний відсоток від розміру Кредиту, розмір відсотка визначається Сторонами у Кредитному договорі, яку Позичальник сплачує, згідно з Графіком Платежів. До Комісії за обслуговування кредитної заборгованості (Комісії за управління Кредитом) не включено послуги, які Банк зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно, відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». Отже Комісія за кредитними договорами, укладеними з Банком, нараховувалася, зокрема, за ведення Банком кредитного рахунку, обробку платежів та обслуговування заборгованості. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісіїкредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, чинним законодавством України кредитодавцю надано право отримувати плату за обслуговування кредиту, оскільки таке право прямо передбачено Законом України «Про споживче кредитування». Таким чином, позивач надав разом із позовом усі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі, що підтверджують співмірність та справедливість витрат на професійну правничу допомогу із складністю справи, часом, обсягом та ціною позову, а отже стягнення із відповідача витрат на професійну (правову) допомогу адвоката у розмірі 7000,00грн підлягають задоволенню. Так, відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що його орієнтовні витрати, пов`язані із розглядом справи, складаються із витрат на правничу допомогу та становлять 4500грн Відповідач не надав жодних доказів щодо наданої професійної правничої допомоги, також не зазначено з яких вже наданих послуг адвокатом та тих, що плануються надаватися в майбутньому складається попередня сума судових витрат в розмірі 4500грн.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, просили розглядати справу без їх участі, позов відповідач визнає частково.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
11.12.2019 між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №2027926080 від 11.12.2019 шляхом підписання ОСОБА_1 . Анкети-заяви на отримання кредиту.
Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору відповідачу виданий кредит в розмірі 31027,20грн на споживі цілі, строком кредитування на 60 місяців, дата повернення кредиту -11.12.2024, зі сплатою комісії за управління кредитом щомісяця у розмірі 0,85 % від суми кредиту.
Згідно з п. 2. Договору протягом дії Кредитного договору для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватися фіксована процентна ставка у розмірi 36,00 (Тридцять шість) % річних. 
Згідно зі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч.1, 2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Позивач зобов`язання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме відповідно до копії меморіального ордеру від 11.12.2019 № 13447868 банком перераховані відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти за кредитним договором в сумі 30300грн. До того ж, факт отримання грошових коштів за вказаним кредитним договором відповідачем не заперечується.
Як вбачається із наданих позивачем розрахунків, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 21.10.2022 становить 54754,54грн, з яких: заборгованість за кредитом – 27799,03грн, заборгованість за процентами – 20274,27грн, заборгованість за комісією – 6681,24грн.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідач у період часу з 14.01.2020 по 23.09.2020 погасив 2370,68грн, яка була зарахована в суму погашення заборгованості за комісією.
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
21.10.2022 АТ «ОТП БАНК» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладений Договір факторингу № 21/10/22, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги, зокрема, і за Кредитним договором №2027926080 від 11.12.2019.
Згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 21/10/22 до нового кредитора ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №2027926080 від 11.12.2019 на загальну суму 54754,54грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту -27799,03грн; заборгованість за відсотками - 20274,27грн; заборгованість за штрафними санкціями та комісіями - 6681,24грн; заборгованість за пенею - 0грн.
Отже, позивач, як новий кредитор, просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором зазначеним вище, яка складає 54754,54грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч.1ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Аналіз вказаних норм матеріального права та надані позивачем докази щодо відступлення права вимоги у своїй сукупності свідчать про те, що позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» має право на звернення до суду з даним позовом, оскільки до нього перейшли права вимоги за кредитним договором №2027926080 від 11.12.2019, укладеним між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 .
Отже, з огляду на те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, зокрема, стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту та нараховані відсотки.
Проте, суд не погоджується із нарахованою відповідачу заборгованістю за комісією в сумі 6681,24грн з огляду на таке.
10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
При цьому в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування).
Ураховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, то положення пункту 1.1 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за управління кредитом є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
З огляду на викладене вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією в сумі 6681,24грн є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Посилання представника позивача у своїх письмових поясненнях на те, що комісію передбачено Правилами кредитування АТ «ОТП БАНК» в редакції від 19.07.2019 не заслуговують на увагу, оскільки Правила кредитування, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Кредитному договорі №2027926080, який безпосередньо підписаний останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Крім того як встановлено судом на підставі розрахунку заборгованості за Кредитним договором №2027926080 відповідач у період часу з 14.01.2020 по 23.09.2020 погасив 2370,68грн суми комісії за Кредитним договором.
За наведених обставин, оскільки суд дійшов висновку щодо нікчемності обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію (плату за управління кредитом) в загальному розмірі 6681,24грн, з яких відповідачем сплачено 2370,68грн, які мали бутиспрямовані на погашення відсотків та заборгованості за тілом кредиту, то загальнийрозмір заборгованості відповідача за кредитним договором, який підлягає стягненнюна користь позивача, становить - 45702,62грн з розрахунку: 27799,03грн (заборгованість за тілом кредиту) + 20274,27грн (заборгованість по відсотках) – 2370,68грн (кошти, внесені відповідачем в рахунок сплати комісій) = 45702,62грн.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Також в позовній заяві позивач ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» просить стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 7000грн, що підтверджується: Договором №42649746 про надання правової допомоги від 01.07.2025; Додатковою угодою №2027926080 до Договору №42649746 про надання правової допомоги; Детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості; Актом № 2027926080 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 27.11.2025.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленомузакономпорядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (в подальшому - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставістатті 41Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 31.03.2020 у справі № 726/549/19.
Так, згідно Акту № 2027926080 про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 27.11.2025, адвокатом надані наступні послуги: правовий аналіз спірних правовідносин та надання правових рекомендацій – 1год/2000грн; складання позовної заяви та попередній розрахунох судових витрат – 2год/4000грн; формування додатків – 0,5го/500грн; подання позовної заяви та копії позовної заяви з додатками до суду, шляхом надсилання позовної заяви поштовим відправленням – 0,5год/500грн.
Проте, суд не погоджується в повному обсязі з наданим розрахунком витрат на правову допомогу.
Зокрема, суд вважає, що час витрачений адвокатом на послугу зі складання позовної заяви, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат – 2год є явно завищеним, оскільки справа належить до категорії незначної складності, її розгляд відбувався в порядку спрощеного позовного провадження, судова практика у цій категорії справ є усталеною, в зв`язку з чим при підготовці позовної заяви у адвоката була відсутня необхідність досліджувати додаткові норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, витрачати значний час на складання позовної заяви, тому суд вважає, що на складання позовної заяви адвокату було достатньо 1 години/2000грн. 
До того ж, адвокатом не виконувалася така послуга як подання позовної заяви та копії позовної заяви з додатками до суду шляхом надсилання позовної заяви поштовим відправленням в сумі 500грн, оскільки позовна заява подана представником позивача через підсистему «Електронний суд».
У зв`язку з чим витрати на професійну правничу допомогу становлять в загальному розмірі 4500,00грн (2000грн за 1год консультацій та 2000грн за 1год складання позовної заяви, 500грн за 0,5год формування додатків до позовної заяви).
На переконання суду такий розмір витрат на адвоката є розумним, справедливим та співмірним із заявленими вимогами.
В силу ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд задовольнив позовні вимоги позивача частково, тому позивач має право на відшкодування з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3756,07грн з розрахунку: 45702,62грн х 4500грн/54754,54грн = 3756,07грн.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 2222,26грн з розрахунку: 45702,62грн х 2662,40грн/54754,54грн = 2222,26грн.
Таким чином, загальна сума витрат, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 5978,33грн.
Керуючись ст.1-18,76-81,141,259,264,265,268,354,355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд.21/1, м. Бровари, ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за Кредитним договором №2027926080 від 11.12.2019 в розмірі 45702 (сорок п`ять тисяч сімсот дві) гривні 62 копійки.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (юридична адреса: вул. Симона Петлюри, буд.21/1, м. Бровари, ЄДРПОУ 42649746) понесені судові витрати в сумі 5978 (п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят вісім) гривень 33 копійки.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 01.06.2026.

Суддя Н.В.Нагорна