Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2026 року Справа№200/1785/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волгіної Н.П., розглянувши в письмовому порядку в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу 

за позовом ОСОБА_1 
до Військової частини НОМЕР_1 
Військової частини НОМЕР_2 
про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 із позовними вимогами про:
- визнання противоправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не визначення в період з 26 травня 2020 року по 31 грудня 2020 року включно позивачу розміру посадового окладу та окладу за військове звання із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704;
- визнання противоправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не визначення в період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року включно солдату ОСОБА_1 розміру посадового окладу та окладу за військове звання із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704;
- визнання противоправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не визначення в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року включно солдату (в період з 1 січня 2022 року по 6 червня 2022 року), старшому солдату (в період з 7 червня 2022 року по 31 грудня 2022 року) ОСОБА_1 розміру посадового окладу та окладу за військове звання із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704;
- визнання противоправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 щодо не визначення в період з 1 січня 2023 року по 19 травня 2023 року включно старшому солдату ОСОБА_1 розміру посадового окладу та окладу за військове звання із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити за період з 26 травня 2020 року по 31 грудня 2020 року перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення та інших додаткових одноразових видів грошового забезпечення (матеріальна допомога на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань) із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020 року, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, із урахуванням здійснених платежів;
- зобов`язання Військової частини здійснити за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року перерахунок та виплату позивачу, грошового забезпечення та інших додаткових одноразових видів грошового забезпечення (матеріальна допомога на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань) із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2021 року, відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, із урахуванням здійснених платежів;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення та інших додаткових одноразових видів грошового забезпечення (матеріальна допомога на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань) із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, із урахуванням здійснених платежів;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити за період з 1 січня 2023 року по 19 травня 2023 року включно перерахунок та виплату позивачу грошового забезпечення та інших додаткових одноразових видів грошового забезпечення (матеріальна допомога на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань) із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2023 року, відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, із урахуванням здійснених платежів;
- зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати і виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 26 травня 2020 року по 19 травня 2023 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

Ухвалою суду від 18 березня 2025 року відкрито провадження у справі; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); запропоновано Військовій частині НОМЕР_1 (надалі – в/ч НОМЕР_1 ) надати суду відзив на позов та докази на підтвердження зазначеного у відзиві; зобов`язано в/ч НОМЕР_1 надати суду додаткові докази та пояснення по справі.
2 квітня 2025 року судом отримано від в/ч НОМЕР_1 клопотання про залучення до участі у справі у якості співвідповідача Військової частини НОМЕР_2 (надалі – в/ч НОМЕР_2 ).
3 квітня 2025 року від в/ч НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позов та додаткові докази по справі.
Ухвалою суду від 4 квітня 2025 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача в/ч НОМЕР_2 , запропоновано в/ч НОМЕР_2 надати суду відзив на позов; зобов`язано в/ч НОМЕР_2 надати суду додаткові докази та пояснення по справі.
21 квітня 2025 року від в/ч НОМЕР_2 до суду надійшов відзив на позов та додаткові докази по справі.
4 вересня 2025 року судом отримано від в/ч НОМЕР_2 заяву про заміну сторони її правонаступником – в/ч-ю НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви в/ч НОМЕР_3 про заміну відповідача правонаступником; зобов`язано в/ч НОМЕР_2 надати суду додаткові пояснення та докази.
25 вересня 2025 року судом зареєстровано пояснення в/ч НОМЕР_1 , в яких міститься клопотання про заміну відповідача – в/ч НОМЕР_2 , її правонаступником – в/ч НОМЕР_1 .
Ухвалою суду від 14 жовтня 2025 року у задоволенні клопотання в/ч НОМЕР_1 про заміну відповідача правонаступником - відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог у позові зазначено наступне.
Позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України, одержує грошове забезпечення у в/ч НОМЕР_1 .
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 26 травня 2020 року № 195 позивач була призначена на посаду водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку в/ч НОМЕР_1 та 27 травня 2020 року справи та посаду прийняла та приступила до виконання службових обов`язків, посадовий оклад 2820 грн.
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 7-РС від 7 січня 2022 року позивач була призначена на посаду бухгалтера фінансово-економічного відділу в/ч НОМЕР_2 , яка підпорядковується в/ч НОМЕР_1 (наказ командира № 57 від 28 січня 2022 року щодо внесення змін). 
На виконання наказу командира в/ч НОМЕР_2 від 28 січня 2022 року № 28 з 8 січня 2022 року справи та посаду прийняла та приступила до виконання службових обов`язків, посадовий оклад 3000,00 грн.
Наказом командира в/ч НОМЕР_2 (яка підпорядковується в/ч НОМЕР_1 ) № 324 від 20 листопада 2022 року позивач була призначена на посаду провідного бухгалтера фінансово-економічного відділу в/ч НОМЕР_2 , справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3080,00 грн. 
Грошове забезпечення позивача за період з 26 травня 2020 року по 19 травня 2023 року розраховувалось в/ч НОМЕР_1 із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року.
Позивач вважає протиправним не здійснення відповідачем нарахування їй грошового забезпечення за періоди з 26 травня 2020 року по 19 травня 2023 року із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного (2020, 2021, 2022 та 2023) року на належний тарифний коефіцієнт та просить позов задовольнити (а.с. 1-7). 

У відзиві на позов в/ч НОМЕР_1 заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи заперечення наступним.
Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Постанова № 704), якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (набрала чинності з 1 березня 2018 року), в первісній редакції було установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України” від 6 грудня 2016 року № 1774-VІІІ, який набрав чинності 1 січня 2017 року, установлено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Постановою Кабінету Міністрів України № 103 (яка набрала чинності 24 лютого 2018 року) (Постанова № 103) до Постанови № 704 внесені зміни, внаслідок яких п. 4 викладено у новій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Після прийняття Шостим апеляційним адміністративним судом рішення від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 в нову редакцію Постанови № 704 в період з 2019 року по 2023 рік не вносились.
Лише постановою Кабінету Міністрів України № 481 від 20 травня 2023 року були внесені зміни до Постанови № 704, а саме п. 4 Постанови № 704 викладений у редакції, якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 грн та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Відповідно до даних сайту zakon.rada.gov.ua Постанова № 704 є чинною.
Примітки № 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 діють у відповідності до п. 4 у редакції постанов Кабінету Міністрів України № 1041 від 20 грудня 2017 року та № 1038 від 28 жовтня 2020 року - посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому п. 4 Постанови № 704.
Таким чином, підстави для висновку, про наявність у відповідача підстав застосовувати при визначенні складових грошового забезпечення п. 4 Постанови № 704 відповідно до якого розміри окладів за військовим званням військовослужбовців визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року - відсутні.
А отже, в діях в/ч НОМЕР_1 немає протиправності – всі дії відповідають вимогам чинної редакції Постанови № 704. 
Також у відзиві зазначено, що постановлення судами рішень (у яких правові норми застосовуються однобоко) не на користь Збройних Сил України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України та Державної спеціальної служби транспорту України та інших, зрештою призведе та вже призводить до надмірних (незапланованих) переплат, що, у свою чергу, негативно може вплинути на рівень боєздатності (обороноздатності) Держави.
Щодо позовних вимог позивача в частині компенсації втрати частини доходів у зв`язку з затримкою їх виплати, у відзиві зазначено, що відповідно до Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати відбувається у день виплати доходів, отже ці вимоги є передчасними.
Також відповідач вказав, що під час проходження позивачем служби у в/ч НОМЕР_2 всі кадрові рішення приймалися саме в/ч НОМЕР_2 , також саме цією в/ч позивачу виплачувалось грошове забезпечення.
Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 55-63, 50-51, 134).

У відзиві на позов в/ч НОМЕР_2 також заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, обґрунтовуючи заперечення підставами, аналогічними наведеним у відзиві на позов в/ч НОМЕР_1 підставам.
Також зауважує, що позивач проходила військову службу у в/ч НОМЕР_2 лише частину спірного періоду - з 8 січня 2022 року по 31 жовтня 2023 року.
Просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог (а.с. 100-194).

Згідно із ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною 1 ст. 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 (надалі – позивач, ОСОБА_1 ), є громадянкою України, паспорт серії НОМЕР_4 від 16 липня 2008 року; РНОКПП НОМЕР_5 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; має статус учасника бойових дій відповідно до посвідчення серії НОМЕР_6 від 22 березня 2021 року (а.с. 15-18).
Перший відповідач, Військова частина НОМЕР_1 (в/ч НОМЕР_1 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2 , є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 124).
Другий відповідач, Військова частина НОМЕР_2 (в/ч НОМЕР_2 ), код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_3 , є суб`єктом владних повноважень та належним відповідачем у справі (а.с. 89-90).
Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, в тому числі витягу з послужного списку молодшого лейтенанта ОСОБА_1 , остання є військовослужбовцем Збройних Сил України, протягом спірного періоду проходила військову службу: з 26 травня 2020 року по 7 січня 2022 року -у в/ч НОМЕР_1 , з 8 січня 2022 року по 19 травня 2023 року - у в/ч НОМЕР_2 (а.с. 19-25, 34, 67).
Так, наказом (по стройовій частині) командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 26 травня 2020 року № 195 солдата ОСОБА_1 , призначену наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26 травня 2020 року № 117-РС на посаду водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку в/ч НОМЕР_9 , яка прибула з ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказано з 26 квітня 2020 року зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення; надати 1 (одну) добу для приймання справ та посади (а.с. 19, 68).
Наказом (по стройовій частині) командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_2 від 6 червня 2020 року № 206 солдата ОСОБА_1 , призначену наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 26 травня 2020 року № 117-РС на посаду водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку в/ч НОМЕР_1 , яка прибула з ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати такою, що з 27 травня 2020 року справи та посаду прийняла та приступила до виконання службових обов`язків, шпк «солдат», ВОС -7900584, посадовий оклад - 2820 грн. Встановлено: виплачувати щомісячну премію в розмірі 166% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (а.с. 20, 69).
Наказом (по стройовій частині) т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_3 від 28 січня 2022 року № 57 внесено зміни до наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 6 січня 2022 року № 11 та додано до наказу п. 10 наступного змісту: «10. Солдата ОСОБА_1 , водія-електрика відділення штабних машин взводу штабних машин роти зв`язку командного пункту польового вузла зв`язку в/ч НОМЕР_1 , призначену наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по особовому складу) від 7 січня 2022 року № 7-РС на посаду бухгалтера фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 , вважати такою, що з 7 січня 2022 року справи та посаду здала та вибула до нового місця служби до в/ч НОМЕР_2 . З 7 січня виключити із списків особового складу частини та усіх видів забезпечення.
Також зазначеним наказом встановлено: 
[…] Щорічна основна відпустка за 2020 рік не використовувалась в обсязі 17 днів, за 2021 рік не використовувалась в обсязі 15 днів, за 2022 рік не використана. 
Допомогу для оздоровлення за 2021 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» отримала (№ 321 від 1 квітня 2021 року). 
Допомогу для оздоровлення за 2022 рік відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» не отримала. 
Грошову компенсацію за невикористану частину додаткової відпустки відповідно ст. 16-2 Закону України «Про відпустки» та п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2020, 2021, 2022 роки не отримала. 
Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за 2021 рік отримала (№ 1257 від 30 листопада 2021 року). 
Матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за 2022 рік не отримала. (а.с. 22, 71).
Наказом (по стройовій частині) командира в/ч НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_4 від 28 січня 2022 року № 28 солдата ОСОБА_1 , призначену наказом (по особовому складу) командира в/ч НОМЕР_1 від 7 січня 2022 року № 7-РС на посаду бухгалтера фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 , яка прибула з в/ч НОМЕР_1 , наказано з 8 січня 2022 року зарахувати до списків особового складу, на всі види забезпечення і вважати такою, що з 8 січня 2022 року справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3 000,00 грн на місяць, шпк «старший солдат», ВОС-900025А. Встановлено: виплачувати щомісячну премію у розмірі 110% посадового окладу, надбавку за особливості проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років (а.с. 21, 70).
Наказом (по особовому складу) командира НОМЕР_10 окремої мотопіхотної бригади оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » полковника ОСОБА_5 від 7 червня 2022 року № 107-РС відповідно до п. 42 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України наказано солдату ОСОБА_1 , бухгалтеру фінансово-економічної служби НОМЕР_11 окремого мотопіхотного батальйону НОМЕР_10 окремої мотопіхотної бригади, присвоїти первинне військове звання сержантського та старшинського складу шпк «старший солдат» (а.с. 23-24, 72-73).
Наказом (по стройовій частині) командира в/ч НОМЕР_2 капітана ОСОБА_6 від 20 листопада 2022 року № 324 наказано у зв`язку з веденням в дію Переліку змін до штату в/ч НОМЕР_2 з 20 листопада 2022 року, старшого солдата ОСОБА_1 , бухгалтера фінансово-економічної служби, вважати такою, що з 20 листопада 2022 року справи та посаду провідного бухгалтера фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_2 прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 3080 грн на місяць, шпк «старший сержант», ВОС - 900093А. Встановлено виплачувати щомісячну премію у розмірі 217% посадового окладу, надбавку за особливості: проходження служби у розмірі 65% до посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років (а.с. 25, 74).
За поясненням в/ч НОМЕР_1 при розрахунку розміру посадового окладу та окладу за військове звання позивача у період з 26 травня 2020 року по 7 січня 2022 року було застосовано як розрахункову величину прожитковий мінімум за січень 2018 року в розмірі 1762,00 грн (а.с. 55-63).
За поясненням в/ч НОМЕР_2 , при розрахунку розміру посадового окладу та окладу за військове звання позивача у період з 8 січня 2022 року по 19 травня 2023 року було застосовано як розрахункову величину прожитковий мінімум за січень 2018 року в розмірі 1762,00 грн (а.с. 100-114).
Зазначене підтверджується наявними у справі довідками-розрахунками грошового забезпечення позивача від 5 лютого 2025 року № 0989/10/0678, № 0989/10/0677, № 0989/10/0679 за період з 27 травня 2020 року по 7 січня 2022 року, виданими в/ч НОМЕР_1 , а також копіями зарплатних карток військовослужбовця в/ч НОМЕР_2 за 2022 та 2023 роки (а.с. 26-30, 75-76).
Як встановлено на підставі пояснень першого відповідача, в/ч НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні в/ч НОМЕР_1 (а.с. 50-51).
27 січня 2025 року позивач подала рапорт до фінансово-економічної служби в/ч НОМЕР_1 щодо перерахунку та виплати грошового забезпечення із врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного року (вх. № 3127 від 27 січня 2025 року) (а.с. 31).
Листом від 5 лютого 2025 року (вих. № 0989/10/0680) в/ч НОМЕР_1 у відповідь на зазначений рапорт повідомила, що посадові оклади та оклади за військовим званням військовослужбовцям Збройних сил України встановлюються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30 серпня 2017 року (зі змінами та доповненнями). Відповідно до п. 4 даної постанови, розмір посадового окладу визначається відповідно до додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» розраховується виходячи з розміру 1762,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року) шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт. Оклад за військовим званням військовослужбовцям Збройних сил України визначається відповідно до додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Схема тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу» розраховується виходячи з розміру 1762,00 грн (прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року) шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт. Також повідомлено, що постановою Кабінету Міністрів України № 704 від 30 серпня 2017 року не передбачено зміну розміру посадового окладу та окладу за військове звання при зміні прожиткового мінімуму (а.с. 31).
4 лютого 2025 року позивач подала заяву до в/ч НОМЕР_2 щодо перерахунку грошового забезпечення за 2022 – 2023 роки (а.с. 32).
Листом від 24 лютого 2025 року (вих. № 1044) в/ч НОМЕР_2 у відповідь на вказану заяву ОСОБА_1 повідомила, що у зв`язку зі звільненням з в/ч НОМЕР_2 вирішення питання щодо перерахунку грошового забезпечення за 2022 – 2023 роки можливо у судовому порядку (а.с. 32).
Будучи не згодною із тим, що при нарахуванні їй грошового забезпечення (в т.ч. додаткових одноразових видів грошового забезпечення - матеріальної допомоги на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань) за період з 26 травня 2020 року по 19 травня 2023 року відповідачами не враховувались в якості розрахункової величини прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року, 1 січня 2022 року, 1 січня 2023 року, позивач звернулась до Донецького окружного адміністративного суду із даним позовом. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (надалі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Відповідно до ст.ст. 1 - 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військово-службовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі - Закон № 2011-XII) військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (ч. 1 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ).
Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 1 березня 2018 року (надалі - Постанова № 704), затверджено тарифні сітки розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схеми тарифних розрядів, тарифних коефіцієнтів, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років.
Відповідно до п. 2 Постанови № 704 грошове забезпечення військовослужбовців складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Додатком 1 до Постанови № 704 визначено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу.
Згідно із п. 4 Постанови № 704 (в первісній редакції) розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Також додатки 1, 12, 13, 14 до Постанови № 704 містять примітки, відповідно до яких, зокрема, посадові оклади за розрядами тарифної сітки та оклади за військовим (спеціальним) званням визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт.
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, яка набрала чинності 24 лютого 2018 року, до Постанови № 704 внесено зміни, зокрема пункт 4 Постанови № 704 викладено в наступній редакції:
«4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
При цьому зміст приміток до додатків 1 та 14 Постанови № 704 змін не зазнав.
Отже, з 24 лютого 2018 року було змінено розрахункову величину, з якої обчислюються розміри посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями, а саме - замість «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року)» передбачено використання «розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року».
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано п. 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
Відтак, зміни до п. 4 Постанови № 704, внесені пунктом 6 Постанови № 103, з 29 січня 2020 року не підлягають застосуванню.
Таким чином, відповідно до п. 4 Постанови № 704 в редакції, яка діяла до внесення змін пунктом 6 Постанови № 103, та вимог п. 1 Приміток до додатку 1 та Примітки до додатку 14 до Постанови № 704, розміри посадового окладу та окладу за військовими (спеціальними) званнями з 29 січня 2020 року мають визначатися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21, від 15 червня 2023 року у справі № 380/13603/21, від 5 червня 2024 року у справі № 420/18318/23, від 30 квітня 2025 року у справі № 620/9741/24 та інших, виснував, що оскільки зміни, внесені Постановою № 103, зокрема, до п. 4 Постанови № 704, визнані у судовому порядку нечинними, то з 29 січня 2020 року діє редакція п. 4 Постанови № 704, яка діяла до зазначених змін і в якій передбачено, що для визначення посадового окладу та окладу за військовим званням застосовується розрахункова величина «прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року», а не «прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня 2018 року».
У постанові від 12 вересня 2022 року у справі № 500/1813/21 Верховний Суд, зокрема, сформулював наступні висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах:
(1) з 1 січня 2020 року положення п. 4 Постанови № 704 в частині визначення розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року не відповідає правовим актам вищої юридичної сили, згідно із якими прожитковий мінімум як базовий державний стандарт був змінений на відповідний рік у тому числі як розрахункова велична для визначення посадових окладів, заробітної плати, грошового забезпечення працівників державних органів;
(2) через зростання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, зокрема, згідно із Законом № 1082-IX, у осіб з числа військовослужбовців виникло право на отримання довідки про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії за формою, що передбачена додатком 2 до Порядку № 45, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, які визначаються шляхом застосування п. 4 постанови № 704 із використанням для їх визначення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (через збільшення на відповідний рік);
(3) встановлене положеннями п. 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з Постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати н е є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наведене, суд висновує про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині неправомірності нарахування їй в/ч НОМЕР_1 у період з 26 травня 2020 року по 7 січня 2022 року (включно) та в/ч НОМЕР_2 у період з 8 січня 2022 року по 16 травня 2023 року (включно) грошового забезпечення, розрахованого із врахуванням в якості розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2018 року замість застосування прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня 2020 року, 1 січня 2021 року, 1 січня 2022 року та 1 січня 2023 року, встановлених відповідними законами.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX установлено з 1 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2102,00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX установлено з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2270,00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-IX установлено з 1 січня 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2481,00 грн.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2684,00 грн.
Саме наведені розміри прожиткового мінімуму на відповідний рік (2020, 2021, 2022 та 2023) мали бути застосовані першим відповідачем при розрахунку розміру грошового забезпечення позивача у період з 26 травня 2020 року по 7 січня 2022 року та другим відповідачем у період з 8 січня 2022 року по 19 травня 2023 року (включно).
Як наслідок, позовні вимоги про визнання противоправною бездіяльності відповідача щодо не визначення у спірний період розміру посадового окладу та окладу за військове звання позивача із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020, 2021, 2022 та 2023 року відповідно до п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 – підлягають задоволенню шляхом:
- визнання противоправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 , яка виразилась у не застосуванні в період з 27 травня 2020 року по 7 січня 2022 року (включно) при розрахунку грошового забезпечення позивача розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет України на 2020 - 2022 роки станом на 1 січня відповідного року;
- визнання противоправною бездіяльності в/ч НОМЕР_2 , яка виразилась у не застосуванні в період з 8 січня 2022 року по 19 травня 2023 року (включно) при розрахунку грошового забезпечення позивача розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет України на 2022 - 2023 роки станом на 1 січня відповідного року.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення позивача та інших додаткових одноразових видів грошового забезпечення (матеріальна допомога на оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань) із застосуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2020, 2021, 2022 та 2023 року (відповідно) згідно із п. 4 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704, із урахуванням здійснених платежів, - суд виходить з такого.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: […] 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; […] 10) інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, […] від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.
Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, кожен, чиї права і свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Відповідно до абз. 5 п. 8 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 7 червня 2018 року № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за № 745/32197 (надалі – Порядок № 260) грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира.
Як вбачається з пояснень в/ч НОМЕР_1 на підставі: Спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 7 червня 2025 року № Д-321/78/дск; Директиви командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 9 червня 2025 року № Д-58дск; Директиви командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " від 12 червня 2025 року № Д-37/ДСК були проведені організаційні заходи, наслідком яких стала ліквідація в/ч НОМЕР_2 . Станом на 25 серпня 2025 року майно, особовий склад та архівні документи, а також права та обов`язків в/ч перейшли до правонаступника – в/ч НОМЕР_1 .
На підтвердження зазначеного в/ч суду надано копію наказу командира в/ч НОМЕР_1 полковника ОСОБА_7 (з основної діяльності) від 13 серпня 2025 року № 1068 Про проведення додаткових організаційних заходів у військовій частині НОМЕР_1 в 2025 році, в якому зазначено: з метою виконання вимог директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 7 червня 2025 року № Д-321/78/дск “Про проведення додаткових організаційних заходів у Збройних Силах України в 2025 році”, директиви командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 9 червня 2025 року № Д-58дск “Про проведення додаткових організаційних заходів у Сухопутних військах Збройних Сил України в 2025 році”, директиви командувача військ оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” від 12 червня 2025 року № Д-37/ДСК “Про проведення додаткових організаційних заходів у військах оперативного командування “ ІНФОРМАЦІЯ_3 ” в 2025 році”, наказано провести до 25 серпня 2025 року організаційні заходи у військовій частині НОМЕР_1 : переформувати, зокрема, військову частину НОМЕР_1 , військову частину НОМЕР_2 (п. 1); заступникам, начальникам родів військ і служб, командирам підрозділів ліквідацію військового господарства підпорядкованих військових частин військової частини НОМЕР_1 здійснити у відповідності з вимогами […] (п. 2); Начальнику штабу військової частини НОМЕР_1 до 13 серпня 2025 року відпрацювати план переформування військових частин та подати [командирові військової частини НОМЕР_1 ] на затвердження; […] після завершення переформування у триденний термін доповісти про виконання в установленому порядку у вищий штаб (п. 3); […] заступнику начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_12 : […] підготувати проект наказу про введення в дію штату № 58/217-01. з отриманням нового штату № 58/217-01 невідкладно організувати розроблення та відпрацювання плану переформування військової частини НОМЕР_1 та надати його на затвердження старшому командиру (начальнику); […] до 16:00 25.08.2025 здійснити донесення про виконання організаційно-штатних заходів (за формою 2.7/ДИС) на ім`я начальника штабу — заступника командира військової частини НОМЕР_13 […]; до 18:00 25.08.2025 надати на ім`я командира військової частини НОМЕР_13 (через організаційно-штатний відділ управління персоналу штабу) доповідь про закінчення переформування (п. 7) (а.с. 138-140).
Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити зазначені вище позовні вимогипозивача та зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 26 травня 2020 року по 19 травня 2023 року (включно), визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України Про Державний бюджет на 2020, 2021, 2022 та 2023 роки (відповідно), - на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
При цьому суд зазначає, що згідно із п. 2 розділу І Порядку № 260:
Грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. 
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду)), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; д о п о м о г и. 
Згідно із п. 1 розділу XXIII Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Відповідно до п. 1 розділу XXIV Порядку № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Отже, одноразова грошова допомога для оздоровлення та одноразова грошова допомога для вирішення соціально-побутових питань є с к л а д о в и м и грошового забезпечення (які належать до одноразових додаткових видів грошового забезпечення).
Як наслідок, суд не вважає за необхідне окремо приймати рішення щодо таких складових грошового забезпечення позивача як допомога на оздоровлення та допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Щодо позовних вимог позивача в частині зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати грошового забезпечення за період з 26 травня 2020 року по 19 травня 2023 року відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159, - суд виходить з такого.
Статтею 34 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР передбачено, що компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» (надалі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (надалі - Порядок № 159).
Згідно з ч. 1ст. 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Частиною 2 ст. 2 Закону № 2050-ІІІ (в редакції, яка діє з 26 лютого 2021 року) визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення), сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Згідно зі ст.ст. 3, 4 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період не виплати доходу; виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Аналогічні приписи містяться і у 5 Порядку № 159, в якому зазначено, що сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
З аналізу наведених приписів слідує, розрахунок та виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати здійснюється при виплаті цих доходів.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 5 березня 2020 року по справі № 140/1547/19, від 16 грудня 2020 року по справі № 521/21718/16-а, від 4 березня 2021 року по справі № 520/34/17, від 24 січня 2023 року по справі № 200/10176/19-а, від 11 серпня 2023 року по справі № 380/103/22.
Враховуючи, що станом на час розгляду даної справи виплата позивачу перерахованого на виконання цього судового рішення грошового забезпечення не відбулась, - позовні вимоги в цій частині є передчасними, а тому задоволенню не підлягають.
Таким чином, адміністративний позов позивача підлягає частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з приписами п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.
Матеріали справи не містять доказів понесення позивачем інших судових витрат.
Враховуючи наведене, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 94, 139, 192-193, 242-246, 262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_7 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , зареєстроване місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 26 травня 2020 року по 7 січня 2022 року із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет України на 2020 рік, 2021 рік, 2022 рік - станом на 1 січня відповідного року.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 , яка виразилась у не нарахуванні та не виплаті ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 8 січня 2022 року по 19 травня 2023 року із урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законами України про Державний бюджет України на 2022 рік, 2023 рік - станом на 1 січня відповідного року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 (щомісячні основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 26 травня 2020 року по 31 грудня 2020 року (включно), визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 14 листопада 2019 року № 294-IX станом на 1 січня 2020 року, - на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» - з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 (щомісячні основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року (включно) визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15 грудня 2020 року № 1082-IX станом на 1 січня 2021 року, - на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» - з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 (щомісячні основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року (включно) визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 2 грудня 2021 року № 1928-IX станом на 1 січня 2022 року, на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» - з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 (щомісячні основні та щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 1 січня 2023 року по 19 травня 2023 року (включно) визначивши його розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX станом на 1 січня 2023 року, - на відповідні тарифні коефіцієнти згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» - з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні інших позовних - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.П. Волгіна