ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

26 травня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 736/697/25
Головуючий у першій інстанції – Кутовий Ю. С.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1026/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.
секретар: Шкарупа Ю.В. 
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: Корюківська міська рада Чернігівської області
особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про захист порушеного права на виділення земельної частки (паю) в натурі (суддя Кутовий Ю.С.), ухвалене у м.Корюківка, повний текст рішення складений 03.02.2026 року,

В С Т А Н О В И В:
До суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про захист порушеного права на виділення земельної частки (паю) в натурі. Просить зобов`язати Корюківську міську раду Чернігівської області виділити для ведення особистого селянського господарства земельну частку (паю) у натурі на місцевості) згідно сертифікату серія ЧН № 0162850 на право на земельну частку (пай), що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право иа земельну частку (пай) 20 серпня 1996 року за №20, а також стягнути всі понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Корюківської районної державної адміністрації від 19 серпня 1996 року № 281, йому , як члену КСП «Корюківське» надано право на земельну частку (пай) розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Корюківське». На підставі вказаного рішення 20 серпня 1996 року він отримав сертифікат серії ЧН № 0162850 на право на земельну частку (пай) і містить відомості про розмір та вартість земельної частки (паю). 30.09.2024 позивач звернувся до Корюківської міської ради з заявою про виділення в натурі (на місцевості) належної на підставі сертифікату серії ЧН № 0162850 земельної частки (паю) із земель КСП «Корюківське». 25 жовтня 2024 року відповідач прийняв рішення № 44-31/VIII «Про розгляд заяв членів колишнього КСП «Корюківське», яким позивачу відмовлено в наданні у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно наявного у нього сертифікату на право на земельну частку (пай), у зв`язку з відсутністю проекту землеустрою і організації території земельних часток (паїв) та протоколу про розподіл ділянок між власниками земельних часток (паїв). Вважаючи таку відмову відповідача незаконною, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про захист порушеного права на виділення земельної частки (паю) в натурі відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відносини, пов`язані з набуттям та реалізацією громадянами, юридичними особами прав на земельні ділянки та з цивільним оборотом земельних ділянок ґрунтуються на засадах рівності сторін і є цивільно-правовими. З огляду на те, що процедура розпаювання в межах КСП не була завершена; відсутній проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток; надання переваги одному із власників сертифікатів шляхом виділення йому земельної ділянки в натурі без урахування прав інших власників є порушенням принципу рівності учасників спільної власності та створює передумови для порушення прав третіх осіб, які мають ідентичні правові підстави для отримання земельної частки (паю). Орган місцевого самоврядування не має повноважень самостійно визначати місце розташування чи конфігурацію земельних часток (паїв) без відповідних документів. Позивач не підтвердив завершення процедури набуття права власності на земельну ділянку, оскільки право на земельну частку (пай), засвідчене сертифікатом, саме по собі не означає автоматичного виникнення права власності на конкретну земельну ділянку без виділення її в натурі.
У апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, що для реалізації свого права на отримання земельної ділянки на підставі сертифікату, який містить відомості про її розмір та вартість , звернувся із відповідною заявою до відповідача. На його думку незрозумілим для нього залишається, чому заява була розглянута як колективне звернення членів колишнього КСП « Корюківське», адже він звертався одноособово як громадянин. В даному випадку подання заяви про виділення земельної частки ( паю) в натурі на місцевості одним власником сертифікату орган місцевого самоврядування повинен був керуватись нормами ст.ст.25,118 Закону України №899-IV, які визначають порядок приватизації земельних ділянок громадянами. Не погоджується ОСОБА_1 також і із висновком суду першої інстанції про те, що сертифікат на земельну частку (пай) не є документом про право власності на конкретну земельну ділянку та те, що сертифікат не підтверджує право власності на саму ділянку та не визначає її меж. Незрозумілим для позивача залишилось питання про реалізацію його права на земельну ділянку у масиві сільськогосподарських земель колективної власності та отримати документ про право власності на конкретну земельну ділянку, право на яку він має відповідно до сертифікату серії ЧН № 0162850. Висновок суду про те, що виділення земельної ділянки в натурі позивачу без урахування прав інших власників є порушенням принципу рівності учасників спільної власності та створює передумови для порушення прав третіх осіб є безпідставним, оскільки частина власників земельних сертифікатів померла і реалізувати своє право позивач не зможе в силу об`єктивних передумов. За позицією особи, яка подала апеляційну скаргу встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) на підставі, зокрема, технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної діянки в натурі ( на місцевості) можливо, а не виключно на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). ОСОБА_1 зазначає також про те, що законодавчо обмежено його право до 1 січня 2028 року щодо витребування земельної ділянки. Відмова відповідача у виділенні земельної частки паю у натурі та наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки у натурі порушує право позивача на оформлення законного права власності на земельну ділянку у встановлені закнодавством строки. Наявність сертифікату дає право вимоги на виділення земельної частки (паю) у натурі і орган місцевого самоврядування не може відмовити власнику сертифікату в реалізації його права лише через відсутність інших документів на розпаювання.
Відзив на апеляційну скаргу неподано.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним нормам закону не відповідає судове рішення суду першої інстанції.
Судом по справі встановлено, що на підставі рішення Корюківської районної державної адміністрації від 19 серпня 1996 року № 281, ОСОБА_1 , як члену КСП «Корюківське» надано право на земельну частку (пай) розміром 5,21 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває у колективній власності КСП «Корюківське».
На підставі вказаного рішення 20 серпня 1996 року він отримав сертифікат серії ЧН № 0162850 на право на земельну частку (пай) і містить відомості про розмір та вартість земельної частки (паю).
30.09.2024 року позивач звернувся до Корюківської міської ради із заявою про надання йому у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на підставі сертифікату серія ЧН №0162850.
Рішенням Корюківської міської ради №44-31АШ від 25.10.2024 у задоволенні даної заяви позивачу відмовлено у зв`язку з відсутністю проєкту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) та протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паї).
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У частині другій статті 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільгосппідприємствам, сільгоспкооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, визначені в Законі України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)".
Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).
За статтею 5 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", сільські, селищні, міські ради в межах їх повноважень щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) розглядають заяви власників земельних часток (паїв) щодо виділення їм в натурі (на місцевості) земельних ділянок; приймають рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості).
У пункті 17 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.
Відповідно до частини першої статті 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).
За змістом частини одинадцятої статті 118 ЗК України у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.
Згідно із частиною четвертою статті 122 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.
Законом України "Про виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", постановами Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1995 року № 801 та від 04 лютого 2004 року № 122, спільним наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства и продовольства України та Академії аграрних наук від 04 жовтня 1996 року № 47/172/48, Рекомендаціями по складанню проектів роздержавлення і приватизації земель сільськогосподарських підприємств і організацій, затверджених 15 травня 1992 року Державним комітетом України по земельних ресурсах, Міністерством сільського господарства і продовольства України, Міністерством у справах роздержавлення власності і демонополізації виробництва України встановлено, що з числа земель, які підлягають роздержавленню та приватизації створюється резервний фонд.
Відповідно до листа Державного комітету України по земельних ресурсам від 22 серпня 2001 року № 14-17-2-П1580/4251 з урахуванням положень частини другої статті 3, частин четвертої і чотирнадцятої статті 5 ЗК України для забезпечення прав працюючих - як виняток, землі резервного фонду можуть передаватися у колективну власність для забезпечення земельними паями громадян - членів недержавних сільськогосподарських підприємств, які безпідставно (помилково) не були включені до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю даного підприємства і на час його видачі були членами зазначеного підприємства. Колективне сільськогосподарське підприємство за рішенням загальних зборів (зборів уповноважених) звертається з клопотанням до місцевої ради стосовно передачі у колективну власність із земель резервного фонду у розмірі сумарної кількості земельних часток (паїв) даних громадян, які не отримали права на земельну частку (пай).
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай); громадяни України, евакуйовані із зони відчуження, відселені із зони безумовного (обов`язкового) або зони гарантованого добровільного відселення, а також громадяни України, що самостійно переселилися з територій, які зазнали радіоактивного забруднення, і які на момент евакуації, відселення або самостійного переселення були членами колективних або інших сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які проживають у сільській місцевості.
Відповідно до статті 3 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради.
Статтею 13 вказаного Закону регламентовано питання використання нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв).
Зазначені норми передбачають право осіб, яким належить право на земельну частку (пай), та їх спадкоємцям отримати земельні ділянки в натурі до 01 січня 2028 року. Виділення таких земельних ділянок здійснюється сільськими, селищними або міськими радами.
До подібних правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 542/1403/17 (провадження № 14-106цс21), а також Верховний Суд у постанові від 03 травня 2023 року у справі № 541/1512/21 (провадження № 61-3067св22).
У пункті 10.29 зазначеної постанови Велика Палата Верховного Суду вказала, що саме державні органи та органи місцевого самоврядування повинні здійснити таке забезпечення (забезпечення порушеного права позивача на отримання земельної ділянки в натурі) за рахунок земель резервного фонду або земель запасу.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
Підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради, яке приймається на підставі заяви особи, яка має право на земельну частку (пай), про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).
Встановлення меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) здійснюється на підставі проектів землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).
Розробниками документації із землеустрою є:юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи сертифікований інженер-землевпорядник, який є відповідальним за якість робіт із землеустрою; фізичні особи – підприємці, які володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та є сертифікованими інженерами-землевпорядниками, відповідальними за якість робіт із землеустрою.
Позивачем у суді апеляційної інстанції приєднано до матеріалів справи копію Проекту організації земельних часток ( паїв) колишнього КСП « Корюківське» Корюківського району Чернігівської області. Серед матеріалів якого міститься витяг із протоколу № 13 засідання правління КСП « Корюківське» від 17.07.1996 року відповідно до якого було створено комісію для розпаювання земельних ділянок. Рішенням зборів власників сертифікатів на земельні частки ( паїв) колишнього КСП « Корюківське» від 24 червня 2001 року затверджено проект землеустрою щодо організації території земельних часток ( паїв) із земель колишнього КСП « Корюківське». Цим же рішенням визначено кількість громадян, що мають право на земельну частку пай у кількості 61 чоловік та розмір земельної частки паю – 5.21 га в умовних кадастрових гектарах. У списку членів КСП « Корюківське», що є додатком до Державного акту під № 19 мається запис про ОСОБА_2 . Згідно карти грунтів по Тютюнницькій та Будянській сільських радах Корюківського району Чернігівської області позначено земельні ділянки, які розподілені між колишніми членами КСП « Корюківське».
Також представник позивача в судовому засіданні приєднала лист-відповідь на звернення членів колишнього КСП « Корюківське» за № 830/04-03 від 29.07.2024 року за підписом міського голови Корюківської міської ради. В якому повідомлялось, що на підставі рішення сесії Корюківської районної ради народних депутатів Корюківського району Чернігівської області від 30 січня 1996 №112 « Про передачу земель колективному сільськогосподарському підприємству « Корюківське» для сільськогосподарського використання» було передано колишньому КСП у колективну власність для сільськогосподарського використання 304.2 га земель, які розташовані на території сільських та міської ради та видано Державний акт на право колективної власності на землю. Проект організації території земельних часток (паїв) колишнього КСП «Корюківське» Корюківського району Чернігівської області розроблявся, але процес не завершено.
Виходячи з приписів ч. 2 ст.80, ч.7 ст.81 ЦПК України з метою встановлення обставин справи та достатності доказів, суд апеляційної інстанції приймає подані до апеляційного суду в якості належного доказу зазначений вище Проект організації земельних часток ( паїв) колишнього КСП « Корюківське» Корюківського району Чернігівської області та лист-відповідь на звернення членів колишнього КСП « Корюківське» за № 830/04-03 від 29.07.2024 року. Заперечення відповідача щодо порушення строків подання доказів суд відхиляє дотримуючись принципу змагальності у цивільному процесі.
Землі КСП «Корюківське» розпайовані та виділені громадянам в натурі (на місцевості), а тому Корюківська міська рада має здійснити забезпечення права позивача на отримання земельної ділянки із земель резерву (запасу).
Відповідно до частини першої статті 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Право позивача на земельну частку (пай) виникло на підставі сертифікату серія ЧН № 0162850 на право на земельну частку (пай), що зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 20 серпня 1996 року за №20. Повноваження щодо реалізації такого права позивача, на підставі статті 122 ЗК України, покладені на Корюквську міську раду Чернігівської області, яка ухиляється від повноважень наданих їй на підставі закону, тому обраний позивачем спосіб захисту, а саме: зобов`язання виділити позивачу земельну ділянку у натурі (на місцевості) згідно сертифікату серія ЧН № 0162850 на право на земельну частку (пай) є належним.
Відмова у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виділення у власність земельної ділянки у зв`язку з відсутністю проекту землеустрою щодо організації території земельних часток ( паїв) та протоколу про розподіл земельних ділянок між власника земельних часток ( паїв) не узгоджується з вище зазначеними нормами права, які регулюють спірні правовідносини.
Отже, у розглядуваній справі суд першої інстанціі, встановивши, що ОСОБА_1 набув права на земельну частку (пай) на підставі сертифікату, прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.3 ст.5 Закону України "Про особсте селянське господарство" земельні ділянки особистого селянського господарства можуть бути власністю однієї особи, спільною сумісною власністю подружжя та спільною частковою власністю членів особистого селянського господарства. Членам особистого селянського господарства земельні частки (паї) можуть виділятися в натурі (на місцевості) єдиним масивом у спільну часткову власність та спільну сумісну власність (подружжя).
За приписами ст.25 Земельного Кодексу України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).
Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за заявою працівників цих підприємств, установ та організацій.
Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно.
Зазначення у заяві від 24.09.2024 року та в позовній заяві про необхідність виділення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) є помилковим, оскільки позивач набув право на земельну ділянку з числа земель, що були передані у колективну власність. 
Таким чином, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивач є інвалідом ІІ групи і відповідно до ст.5 ч. п.9 Закону України « Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому в силу приписів ч.6 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з Корюківської міської ради Чернігівської області на користь держави судовий збір у розмірі 3028 грн за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 374, 376 ч.1 п.3, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 10 грудня 2025 року скасувати.
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Корюківської міської ради Чернігівської області про захист порушеного права на виділення земельної частки (паю) в натурі задовольнити.
Зобов`язати Корюківську міську раду Чернігівської області виділити ОСОБА_1 з резервного фонду земель запасу земельну ділянку площею 5.21 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Корюківської міської ради Чернігівської області в натурі (на місцевості).
Стягнути з Корюківської міської ради Чернігівської області (місце знаходження: 15300, м. Корюківка, Чернігівської області, вул. Бульварна 6, ЄДРПОУ 04061760) на користь держави судовий збір у розмірі 3028 грн за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 27 травня 2026 року. 

Головуючий: Судді: