ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" травня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/677/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Трофімова І.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5) 	
до 	Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 61) Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет  спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 (    АДРЕСА_1 , код у ЄДРПОУ НОМЕР_2 ). 	
про 	стягнення 119'361,23 грн 	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків, в якій просить стягнути заборгованість за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії в розмірі 95'457,23 грн та заборгованість за спожите централізоване водопостачання та водовідведення в розмірі 23'904 грн.
Також, позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати.
Ухвалою суду від 09.03.2026 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).
Ухвалою суду від 17.03.2026 задоволено заяву Позивача про залучення Третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача - Військову частину НОМЕР_1 .
12.03.2026 Відповідачем до суду був поданий відзив на позовну заяву (вх. 6036), в якому він проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову Відповідач вказує на те, що Відповідач є бюджетною установою, яка в своїй діяльності фінансується із державного бюджету, та є розпорядником бюджетних коштів виключно в рамках взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду. Фактично проведення бюджетних платежів здійснюється органами Казначейства України в рамках бюджетного періоду та затвердженого бюджету розпорядника бюджетних коштів. В зв`язку з тим, що Позивач невчасно звернувся до Відповідача в жовтні 2025 року з документами про відшкодування за отримані послуги за 2024 рік, це унеможливило провести оплату за отримані Військовою частиною НОМЕР_1 послуги інакше, як на підставі рішення суду.
17.03.2026 Позивач подав до суду відповідь на відзив (вх. 6310), в якій проти відзиву заперечує та зазначає, що неможливість здійснити відшкодування за комунальні послуги за попередній період у зв`язку з відсутністю відповідного бюджетного асигнування не є поважною причиною несплати наданих послуг, оскільки відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для звільнення Відповідача від здійснення зобов`язань за вищевказаним Договором.
24.03.2026 Військова частина НОМЕР_1 надала до суду письмові пояснення (вх. 6970), які були досліджені та долучені судом до матеріалів справи.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти нього, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини.
Між Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі виробничого підрозділу "Куп`янська дистанція колії" регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця" з однієї сторони (далі – Сторона 1, Позивач), Військовою частиною НОМЕР_1 (далі – Сторона 2, Третя особа) та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Харків (далі – Сторона 3, Відповідач) було укладено договір спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном від 19.08.2024 № 421 (далі – Договір). 
Відповідно до пункту 1.1 Договору предметом договору є надання військовій частині НОМЕР_1 можливості спільного тимчасового безоплатного користування нерухомим майном Позивача.
Відповідно до пункту 1.2 Договору майно надається Стороні 2 у користування для власних потреб.
Згідно з п. 3.2. Договору Сторона 3 зобов`язана відшкодувати Стороні 1 всі витрати за комунальні послуги за договором відшкодування комунальних послуг, які були отримані Стороною 2 за час дії цього Договору.
Пунктом 3.3. Договору передбачено, що відшкодування за спожиті комунальні послуги Стороною 2 сплачуються Стороною 3, на підставі укладених договорів на відшкодування окремо за кожним видом наданих комунальних послуг (електричної енергії, водовідведення, водопостачання, теплової енергії або природного газу, вивіз ТБО) за відповідним пакетом документів до них.
Згідно з пунктами 4.6 та 4.9 Договору Сторона 2 зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані зі спільним використанням Майна, у тому числі фактичні комунальні платежі та укласти з Стороною 1 та Стороною 3 договори відшкодування спожитих комунальних послуг окремо за кожним видом комунальних послуг.
Згідно з п. 8.2. Договору Сторона 3 зобов`язана відшкодувати Стороні 1 вартість комунальних послуг, що спожиті Стороною 2 у процесі виконання цього Договору.
Відповідно до п. 10.1. Договору та положень частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) сторони домовились, що умови Договору розповсюджуються на правовідносини, які виникли між ними з 01 травня 2024 року. 
Позивач вказує, що факт передачі вказаних приміщень військовій частині НОМЕР_1 підтверджується актом приймання-передачі нерухомого майна, згідно договору тимчасового користування нерухомим майном від 19.08.2024 № 421, що підписаний обома сторонами та з яким ознайомлений під підпис Відповідач. 
На виконання умов Договору між Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням, акціонерним товариством "Українська залізниця" та військовою частиною НОМЕР_1 було укладено договір про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії за жовтень 2024 року. 
До договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії додано акт виконаних робіт (наданих послуг). 
У вищевказаних документах визначено обсяг споживання та розподілу електричної енергії, кВт/год та вартість за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії за жовтень 2024 року на загальну суму 95'457,23 грн. 
Визначені в акті виконаних робіт обсяги і вартість підтверджуються відповідними актами складеними надавачем послуг ВП "Харківське регіональне відділення "Енергозбут" та погоджені і підписані Позивачем та військовою частиною НОМЕР_1 в акті фіксації показників лічильника електричної енергії за жовтень 2024 року до договору про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії. 
Також, за період з 01.05.2024 по 31.12.2024 Військова частина НОМЕР_1 спожила послуги з водопостачання та водовідведення на загальну суму 23'904 грн. 
Факт споживання та суми витрат за спожиті військовою частиною НОМЕР_1 послуги з централізованого водопостачання та водовідведення підтверджуються актами наданих послуг та рахунками за період з 01.05.2024 по 31.12.2024 (із зазначенням кожного місяця окремо), що були надані КП "Куп`янський водоканал" КМР Харківської області. 
У зв`язку з тим, що вказані надані послуги не були відшкодовані Позивачу, останній звернувся до Відповідача з вимогою від 06.10.2025 № ПЧ-6-01-08/34 про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення в сумі 23'904 грн та про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та витрат з розподілу електричної енергії в сумі 95'457,23 грн з наданням відповідних документів. 
Листом від 13.01.2026 №583/210 Відповідач надав відповідь на вищевказану вимогу, в якій зазначив, що він підтверджує заборгованість, зокрема, за водопостачання та водовідведення 23'904 грн, проте не може здійснити платежі на її погашення у зв`язку із відсутністю кошторисних призначень та недофінансування. 
Позивач зазначає, що повторно звернувся до Відповідача з вимогою від 03.02.2026 № ПЧ-6 01-07/15 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та витрат з розподілу електричної енергії в сумі 95'457,23 грн з наданням відповідних документів. 
Листом від 09.02.2026 №583/1164 Відповідач надав відповідь на вищевказану вимогу, в якій зазначив, що Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова є бюджетною установою, яка в своїй діяльності фінансується з державного бюджету та є розпорядником бюджетних коштів виключно в рамках взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду. Фактично, проведення бюджетних платежів, здійснюється Документ сформований в системі "Електронний суд" 03.03.2026 3 органами Казначейства України в рамках бюджетного періоду та затвердженого бюджету розпорядника бюджетних коштів. У зв`язку з наведеним, Квартирно експлуатаційний відділ міста Харкова не може передати до органу Казначейства України доручення на здійснення платежу згідно з вимогою Позивача. 
У наданій відповіді Відповідач рекомендує Позивачу звернутися до Господарського суду Харківської області для відшкодування вищевказаної заборгованості. В той же час, не заперечує щодо обсягів споживання та сум, визначених Позивачем та військовою частиною до відшкодування.
Також Відповідач повідомив, що не має повноважень на підписання договорів щодо яких відсутні бюджетні асигнування.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 ЦК України).
У відповідності до статті 509 ЦК України, статті 173 Господарського кодексу України (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин) (надалі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.
Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України (який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин), Законом України "Про ринок електричної енергії". Порядок постачання електричної енергії та взаємовідносин зі споживачами усіх форм власності регулюється спеціальним законодавством, що передбачає здійснення постачання (продаж) електричної енергії споживачу за договором про постачання електричної енергії.
Статтею 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Універсальні послуги надаються постачальником таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (частина 1 статті 63 вказаної Закону).
Відповідно до статті 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір про постачання електричної енергії споживачу.
Відповідно до вимог статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі статтею 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідач своїм підписом в Договорі взяв на себе обов`язок компенсувати позивачу суму спожитих користувачем комунальних послуг.
За загальним правилом, визначеним ч.1 ст.614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.
Суд зазначає, що частина 2 статті 218 ГК України та стаття 617 ЦК України передбачають, що відсутність у боржника необхідних коштів, а також порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.
Положеннями статті 1 Цивільного кодексу України визначено, що однією із ознак майнових відносин є юридична рівність їх учасників, в тому числі й органів державної влади, а тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, не виправдовують бездіяльність замовника та не заперечують обов`язку такого органу, який виступає стороною зобов`язального правовідношення, від його виконання належним чином.
Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.
Отже, відсутність у боржника необхідних коштів або взяття ним зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень не звільняє його від обов`язку виконати господарські зобов`язання.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.03.2018 у справі №904/6252/17, від 03.04.2018 у справі № 908/1076/17, від 07.11.2019 у справі №916/1345/18, від 30.03.2020 у справі № 910/3011/19.
Таким чином, посилання Відповідача, як на підставу для відмови в позові, на те, що Позивач не звертався до Відповідача за відшкодуванням боргу у встановлені розумні строки та те, що Відповідач є бюджетною установою, яка в своїй діяльності фінансується із державного бюджету, та є розпорядником бюджетних коштів виключно в рамках взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду - є необґрунтованими.
Суд установив, що Відповідач не відшкодував Позивачу витрати за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії в розмірі 95'457,23 грн та за спожите централізоване водопостачання та водовідведення в розмірі 23'904 грн відповідно до умов Договору № 421 від 19.08.2024 на загальну суму 119'361,23 грн.
Враховуючи вищевикладене, господарський суд доходить висновку, що грошові кошти в розмірі 119'361,23 грн підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими Відповідачем та визнаються судом такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі.
Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судовий збір у розмірі 2662,40 грн покладається на Відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд  

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 61, код ЄДРПОУ 07923280) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) заборгованість за Договором №421 від 19.08.2024 у сумі 119'361,23 грн та 2662,40 грн судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Згідно з ст. 256, 257 ГПК України рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасники справи:
Позивач - Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815).
Відповідач - Квартирно-експлуатаційний відділ міста Харкова (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 61, код ЄДРПОУ 07923280).
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код у ЄДРПОУ НОМЕР_2 ). 

Суддя		І.В. Трофімов